כן.
די מת.
בתור מסמר.
תעודת פטירה, אדוני.
תפסיק!
תתרחק, פראדוק.
טופנס זה טופנס.
- סליחה! - אני אומר!
עבריינים.
עיתון!
אנחנו רעבים, אדוני!
בבקשה, אדוני, אנחנו רעבים מאוד. - כל פת. אנחנו רעבים, אדוני.
- כל שאריות. - אנחנו גוועים ברעב,
בבקשה אדוני. אנחנו רעבים מאוד.
חג שמח, מאדנותו, ראש העיר!
- בבקשה אדוני. - היי הסתכל. הנה זה.
אוי! תחזור לכאן עם זה! זה הבשר שלנו!
להחזיר אותו! זה שלנו! חזור לכאן!
הנה אתה, אדוני. - תודה.
ערמונים חמים טריים.
- איך היית רוצה את זה? - זה מושלם.
זה צלופח טרי נחמד.
הנה האב, הבן ורוח הקודש. עוף מפה.
ומתחת לאיזה מהם נמצאת האפונה? בום, בום, בום, בום...
בּוּם! צא מפה.
הנה אנחנו. צפו בזה עכשיו.
חג שמח, דוד!
- אלוהים שומר עליך. - אה! רַמַאִי!
חג המולד כבוש? דוֹד! אתה לא מתכוון לזה.
חג מולד שמח.
איזו סיבה יש לך להיות עליז? אתה עני מספיק.
איזו זכות יש לך להיות כל כך עגום? אתה מספיק עשיר.
- הומבוג! אל תתעצבן, דוד.
מה עוד אני יכול להיות כשאני חי בעולם של טיפשים כמו זה?
חג מולד שמח.
מה זה זמן חג המולד בשבילך מלבד זמן לתשלום חשבונות ללא כסף.
זמן למצוא את עצמך מבוגר בשנה ולא עשיר יותר באגורה.
לו יכולתי לעשות את רצוני,
כל אידיוט שמסתובב עם חג שמח על השפתיים
צריך להיות מבושל בפודינג שלו
וקבור עם יתד של הולי דרך לבו!
- דוד! - אחיין!
שמור על חג המולד בדרכך שלך ותן לי לשמור אותו בדרך שלי.
תשמור את זה? אבל אתה לא שומר את זה!
אז תן לי לעזוב את זה בשקט.
הרבה טוב זה אי פעם עשה לך.
יש הרבה דברים שהפקתי מהם טוב ולא הרווחתי.
חג המולד היה ביניהם.
אבל תמיד חשבתי על חג המולד כזמן נדיב וחביב.
הפעם היחידה שבה גברים פותחים את ליבם הסתום
ולחשוב על כל האנשים כעמיתים לנוסעים לקבר
ולא איזה גזע אחר של יצורים הקשורים במסעות אחרים.
ולכן, דוד,
למרות שהוא מעולם לא הכניס פיסת זהב או כסף לכיס שלי,
אני מאמין שזה עשה לי טוב, ואני אומר, אלוהים יברך את זה!
תן לי לשמוע עוד צליל מתוכך, קראציט,
ואתה תשמור על חג המולד על ידי אובדן המצב שלך!
אתה דובר חזק למדי, אדוני. פלא שאתה לא נכנס לפרלמנט.
אל תתעצבן, דוד. בוא לסעוד איתנו מחר.
אני אראה אותך קודם בגיהנום.
אבל למה? למה כל כך קר לב, דוד? למה?
למה התחתנת?
כי התאהבתי.
כי...
...נפלת...
...מאוהב?
אחר הצהריים טובים.
אני לא רוצה ממך כלום. אני לא מבקש ממך כלום.
- למה אנחנו לא יכולים להיות חברים? - אחר הצהריים טובים.
אני מצטער, מכל הלב, למצוא אותך כה נחושה.
אבל עשיתי את המשפט במחווה לחג המולד, ולכן,
- חג שמח, דוד! - אחר הצהריים טובים!
- ושנה טובה! - אחר הצהריים טובים!
וחג מולד שמח מאוד גם לך, מר קראציט.
חג שמח לך, אדוני.
יש עוד אחד.
פקיד מרוויח 15 שילינג בשבוע...
...ועם אישה ומשפחה, מדברים על חג מולד שמח.
אני אפרוש לבדלאם.
אחר הצהריים טובים. של סקרוג ומארלי, אני מאמין?
האם יש לי העונג לפנות למר סקרוג או למר מארלי?
מר מארלי מת בשבע השנים האלה.
הוא מת לפני שבע שנים... הלילה הזה ממש.
ובכן, אין לנו ספק שהנדיבות שלו
מיוצג היטב על ידי בת זוגו שנותרה בחיים.
בעונה חגיגית זו של השנה, מר סקרוג,
זה יותר מהדרך כלל רצוי שנעשה הפרשה קלה
לעניים ולעניים.
אלפים רבים זקוקים לנחמה משותפת, אדוני.
אין בתי סוהר?
בתי סוהר? כן, כן, הרבה בתי כלא.
ובתי העבודה של האיגודים, האם הם עדיין פועלים?
הם. הלוואי שיכולתי להגיד שהם לא.
ההליכון במלוא המרץ?
עסוק מאוד, אדוני. - טוב!
פחדתי שמשהו קרה שיעצור אותם במהלך השימושי שלהם.
כן. בעונת החגים הזו, כמה מאיתנו משתדלים לגייס קרן
לקנות לעניים בשר ומשקה ואמצעי חום.
בשביל מה נשאיר אותך?
- שום דבר. - אה, אתה רוצה להישאר אנונימי?
אני רוצה להישאר לבד! אני לא עושה שמח בחג המולד,
ואני לא יכול להרשות לעצמי לשמח אנשים בטלים.
אני תומך במפעלים שהזכרתי.
ומי שמצבו רע חייב ללכת לשם.
רבים לא יכולים ללכת לשם.
ובכן, למען האמת, רבים מעדיפים למות.
אז מוטב שיעשו את זה ויפחיתו את עודפי האוכלוסייה.
צהריים טובים, רבותי!
אחר הצהריים טובים.
אתה תרצה את כל היום מחר, אני מניח?
ובכן, אם זה די נוח, אדוני.
זה לא נוח, וזה לא הוגן.
אם הייתי מעגן לך חצי כתר בשביל זה, היית חושב שאתה לא בשימוש.
ובכל זאת אתה לא חושב שאני לא מנוצל כשאני משלם שכר יום על שום עבודה.
ובכן, זה רק פעם בשנה, אדוני.
תירוץ גרוע לבחירת כיס של גבר כל 25 בדצמבר.
אבל אני מניח שאתה חייב לקבל את כל היום.
תהיה כאן מוקדם יותר למחרת בבוקר.
אֲדוֹנִי.
לכבוד ערב חג המולד!
תבלבל את זה!
איפה אתה? כאן!
למה נראה לי שהכל קורה לי?
התרחק! התרחק!
שְׁטוּיוֹת!
נתתי לעצמי את הוויליות.
זה מה שזה.
הכל עדיין זמזום...
איך עכשיו!
מה אתה רוצה ממני?
אה, הרבה.
- מי אתה? תשאל אותי מי הייתי.
מי היית אז?
בחיים, הייתי השותף שלך,
גייקוב מארלי.
אתה יכול לשבת?
- אני יכול. - אז תעשה את זה.
אתה לא מאמין בי.
אני לא.
למה אתה מטיל ספק בחושיך?
כי הדבר הקטן ביותר יכול להשפיע עליהם.
הפרעה קלה בקיבה עלולה לגרום להם לרמות.
ייתכן שאתה בשר בקר לא מעוכל. כתם של חרדל.
פירור גבינה. שבר של תפוח אדמה לא מוגזם.
יש בך יותר רוטב מאשר קבר, מה שלא תהיה.
רַחֲמִים! הופעה איומה, למה אתה מטריד אותי?
אדם בעל נפש עולמית, אתה מאמין בי או לא?
עידו! אני חייב!
אוי! אוי לי!
אתה כבול בשלשלאות. למה?
אני עונד את השרשרת שזיפתי בחיים.
הכנתי אותו קישור אחר קישור וחצר אחר חצר.
האם אתה מזהה את התבנית שלו?
האם אתה יכול לדמיין את המשקל והאורך של השרשרת שאתה נושא?
זה היה כבד וארוך כמו שבעת ערב חג המולד לפני.
הו, שלך היא שרשרת כבדה.
יעקב, אל תספר לי יותר.
דבר איתי נחמה, יעקב.
אין לי מה לתת.
אני לא יכול להישאר.
אני לא יכול להתעכב בשום מקום.
סמן אותי, בחיים, רוחי מעולם לא עברה מעבר לבית הספירה שלנו,
מעולם לא חצה את הגבולות הצרים של הבור שלנו להחלפת כסף.
כעת ניצבים לפניי מסעות אינסופיים.
שבע שנים מתים ומטיילים כל הזמן?
כל הזמן. אין מנוחה, אין שלום.
בטח כיסית הרבה אדמה בשבע שנים.
אני הייתי עיוור! סומא! לא יכולתי לראות את החיים שלי!
מבוזבז ושימוש לרעה. אוי אוי... אוי אוי לי!
אבל תמיד היית איש עסקים טוב!
עֵסֶק!
המין האנושי... היה העסק שלי.
הרווחה המשותפת הייתה העסק שלי.
צדקה, רחמים, סובלנות וטוב לב היו הכל שלי...
תשמע אותי! הזמן שלי כמעט נגמר.
אני אעשה זאת. אבל אל תהיה קשה איתי, יעקב. לְהִתְפַּלֵל.
אני כאן כדי להזהיר אותך
שיש לך עדיין סיכוי ותקווה לברוח מגורלי.
סיכוי להשיג, אבנעזר.
תמיד היית לי חבר טוב, יעקב. תודה אה.
שלוש רוחות רודפות אותך.
זו ההזדמנות והתקווה?
- אני מעדיף שלא. - צפו לראשון
מחר כשהפעמון יצלצל אחד.
האם לא יכולתי לקחת את כולם בבת אחת ולגמור עם זה, יעקב?
צפו לשנייה למחרת בלילה באותה שעה.
והשלישי בלילה הבא,
כאשר המכה האחרונה של 12
הפסיק לרטוט.
תסתכלי לא לראות אותי יותר.
אני מצטער.
הלוואי ויכולתי לעזור לך.
האם אתה הרוח שבואה נחזה לי?
אני.
האם ייתכן שתשים את הכובע שלך?
האם תוציא כל כך מהר, עם ידיך הארציות,
האור שאני נותן?
לא לא! לא לא! אני כל כך מצטער.
לא התכוונתי בזה. לא התכוונתי להעליב.
פשוט חשבתי ש...
מי ומה אתה?
אני רוח הרפאים של העבר של חג המולד.
עבר הרבה זמן?
העבר שלך.
לעלות.
ותלך איתי.
אבל אני בן תמותה ועלול ליפול.
נשא רק נגיעה ביד שלי שם...
...ואת תישמר ביותר מזה.
שמים טובים.
גדלתי במקום הזה.
הייתי ילד כאן.
השפה שלך... רועדת.
ומה זה?
- על הלחי שלך? - שום דבר.
משהו בעין שלי.
אתה זוכר את הדרך?
תזכור את זה?
יכולתי ללכת עליו עם עיניים מכוסות.
דיו! דיו!
אלו רק צללים של דברים שהיו.
אין להם תודעה... עלינו.
הכרתי אותם.
אני מכיר כל אחד מהם.
הם היו חברים שלי ללימודים.
בוא נמשיך.
זֶה...
זה היה בית הספר שלי.
בית הספר הזה לא ממש נטוש.
ילד בודד...
... מוזנח על ידי חבריו...
... נשאר כאן עדיין.
אני יודע.
ילד עני.
מסכן, ילד מסכן.
בוא נראה עוד חג מולד.
אבנעזר!
אחי היקר! באתי להביא אותך הביתה!
הביתה, מעריצה קטנה? - כן, הביתה!
אבא הרבה יותר טוב ממה שהיה פעם.
הוא דיבר אליי בעדינות לילה אחד.
לא פחדתי לשאול אותו אם אולי תחזור הביתה.
והוא אמר שכן!
והוא שלח אותי למאמן להביא אותך.
ואנחנו נהיה ביחד כל חג המולד.
וליהנות מהזמן הכי עליז בכל העולם!
את ממש אישה, מעריצה קטנה.
- היה לה לב רחב. - היא מתה אישה.
והיה, כפי שאני חושב...
...יְלָדִים.
כן, ילד אחד.
נָכוֹן.
- האחיין שלך. - כן.
האם אתה מכיר את המקום הזה?
יודע את זה? הייתי כאן חניך!
למה, זה פציוויג הזקן.
ברך את ליבו! זה שוב פציוויג חי!
יו-הו! אבנעזר, קדימה!
בחייך! זַיִן! בחייך! השעה 6:00.
הם הולכים להיות כאן בקרוב.
דיק ווילקינס. תבורך, כן. הנה הוא, דיק ווילקינס.
הוא היה מאוד קשור אליי, היה דיק.
יו-הו, אני בחורים! אין יותר עבודה הלילה. זה ערב חג המולד!
הידד!
דיק, אבנעזר, בוא נתפנה.
אנחנו רוצים הרבה מקום. המון המון מקום.
הי-היי!
מָאֵסטרוֹ!
אפשר להציג...?!
כל הכבוד! כל הכבוד!
ועכשיו, כנר חביב, אם תרצה.
הגיע הזמן לסר רוגר דה קורלי!
אפשר לרקוד איתך?
אבנעזר, זה הכרטיס שלך.
- אליל אחר החליף אותי. - עוד אליל? איזה אליל?
זהב.
אין דבר עלי אדמות מפחיד יותר
מאשר חיים שנידונו לעוני.
אפשר לשאול, למה אתה מגנה בחומרה כזו,
המרדף הכנה אחר החומר?
אתה מפחד מהעולם יותר מדי, אבנעזר.
- השתנית. - השתנה?
אולי התחכמתי, אבל לא השתניתי כלפיך.
החוזה שלנו ישן.
הוא נוצר כששנינו היינו עניים ומרוצים להיות כאלה.
כשזה נוצר...
אתה היית גבר אחר. - הייתי בן!
אני משחרר אותך, אבנעזר.
האם אי פעם חיפשתי שחרור?
- במילים, לא. - במה, אם כן?
ברוח שונה.
באווירת חיים אחרת.
בכל מה שהפך את אהבתי לערך בעיניך.
אמור לי, אבנעזר, אם החוזה הזה מעולם לא היה בינינו,
האם תחפש אותי עכשיו?
לא.
אתה חושב שלא?
הייתי חושב אחרת אם הייתי יכול.
אבל אם היית פנוי היום, היית בוחר בחורה ללא נדבנים?
ילדה שנותרה חסרת פרוטה על ידי מות הוריה?
אתה, ששוקל הכל לפי רווח?
אני משחרר אותך, אבנעזר.
שתהיה מאושר בחיים שבחרת.
רוח, הסר אותי מהמקום הזה.
אמרתי לך, אלו היו צללים של דברים שהיו.
הם מה שהם. אל תאשימו אותי.
הסר אותי. אני לא יכול לסבול את זה.
עזוב אותי! קח אותי חזרה!
לא לרדוף אותי יותר!
הו, פיצוץ!
היכנס, סקרוג!
היכנס! כנס והכיר אותי טוב יותר, בנאדם!
אני מתנת רוח חג המולד.
תסתכל עליי!
מעולם לא ראית כמוני לפני כן?
לעולם לא.
מעולם לא הלכתי עם האחים הגדולים שלי?
אני לא חושב שיש לי.
יש לך הרבה אחים?
יותר מ-1,800.
1,842 ליתר דיוק.
אני רואה אותך עונד נדן, אבל בלי חרב.
אכן.
שלום בעולם. רצון טוב כלפי גברים.
רוח, תוביל אותי לאן שתרצה.
גע בחלוק שלי.
מה קורה? מה אתה עושה?
- מוזר מאוד. - אכן.
לא רבים מבני התמותה זוכים לפרספקטיבה שמימית של עולמו של האדם.
כן.
זה די יפה.
רוח, לאנשים המסכנים האלה אין אמצעים לבשל את האוכל שלהם.
ובכל זאת אתה מבקש לסגור את המקומות היחידים
שבו הם יכולים לחמם את ארוחותיהם הדלות כל יום שביעי.
שמע אותי, סקרוג.
יש כאלה על פני האדמה הזו שלך
שטוענים שהם מכירים אותי ואת אחיי,
ולעשות את מעשי הרצון והאנוכיות שלהם בשמנו.
אלה שנקראים אנשי הבד
מוזרים לי ולבני משפחתי כאילו מעולם לא חיו.
לחייב את מעשיהם עליהם, לא עלינו.
כן. אני אעשה זאת.
להריח את זה?
מבשל אווז!
בחייך!
אני מניח שלמעון האבנים העגום הזה יש משמעות מסוימת.
זה כל מה שהפקיד הנאמן שלך יכול להרשות לעצמו עבור 15 הבוב הדל שלו בשבוע.
- אמא! - אבא!
בדיוק באנו ליד חנות האפייה.
והריח את האווז שלנו, מבשל טעים.
סגור את הדלת, בבקשה. מה קרה לאביך היקר?
ואחיך. ומרתה, היא לא איחרה את יום חג המולד שעבר.
אמא, הנה היא, אמא. הנה מרתה.
מרתה! חכה שתראה את האווז שלנו. ״זה נפלא.
פיטר, סע איתך לאופה ואסוף את הציפור.
וקח איתך את הילדים. ולהתפלל, בלי להתעסק.
למה, ברך את לבך בחיים! יקירי, כמה אתה מאחר!
הייתה לנו עבודה לסיים אתמול בלילה ולפנות הבוקר.
לא משנה. כל עוד אתה כאן. שב לפני האש ותתחמם.
לא לא לא לא. אבא בא.
התחבא, מרתה. אתה חייב להסתתר. התחבא, מרתה.
- קר שם בחוץ. - שלום אבא. שלום, טימי.
למה, איפה מרתה שלנו?
לא בא.
לא בא? לא מגיע ביום חג המולד?
הנה אני, אבא!
תפסנו אותך, אבא.
לא יכולתי לשאת אותך במצב של אכזבה. ולו רק בשביל לצחוק.
זה כל כך מקסים לראות אותך, מרתה שלי.
קדימה, טימי. אני שומע את הפודינג שר בנחושת.
אז נסתכל?
- איך התנהג טימי הקטן? - טוב כמו זהב. ויותר טוב.
איכשהו הוא מתחשב כל כך כשהוא יושב לבד,
והוא חושב על הדברים הכי מוזרים ששמעת.
הוא אמר לי, כשחזר הביתה, שהוא מקווה שהאנשים ראו אותו בכנסייה,
כי הוא היה נכה...
... ואולי יעשה להם נעים לזכור את זה ביום חג המולד
שגרם לקבצנים צולעים ללכת ולעיוורים לראות.
אני מאמינה שהוא מתגבר ומתחזק בכל יום, יקירתי.
הפודינג נראה טעים!
כל בית הכביסה מריח כמו קונדיטורית.
רוח, תגיד לי, האם טים הזעיר...?
אני רואה מושב פנוי בפינת הארובה המסכנה...
...וקב ללא בעלים.
נשמר בקפידה.
- הור! - אווז חג המולד!
תפנה מקום. בוא נוריד את הכיסוי הזה.
חביב! כל הכבוד, פיטר.
אני לא מאמין שאי פעם ראיתי אווז מפואר יותר מבושל.
זו ציפור יפה, זה בטוח.
אבל אני אתפלל שחג המולד הזה, אולי,
הילדים עשויים לטעום תרנגול הודו.
אולי יום אחד, יקירתי. אולי יום אחד.
טוסט.
למר סקרוג.
מייסד החגיגה שלנו.
מייסד החגיגה, אכן. הלוואי שהיה לי אותו כאן.
הייתי נותן לו חלק ממוחי להתענג עליו,
ואני מקווה שיהיה לו תיאבון טוב לזה.
יקירתי, הילדים... זה יום חג המולד.
חג המולד, אני בטוח. איך אפשר לשתות את הבריאות
של אדם כל כך מגעיל, קמצן, קשה, חסר רגשות כמו מר סקרוג?
כפי שאתה יודע שהוא, רוברט. אף אחד לא יודע את זה יותר טוב ממך.
יקירתי, חג המולד.
אני אשתה את בריאותו למענך ולמענך היום, לא למענך.
חג שמח ושנה טובה.
הוא יהיה מאוד שמח ומאוד שמח, אין לי ספק.
חג שמח לכולנו, יקרים שלי. אלוהים יברך אותנו.
אלוהים יברך אותנו.
אלוהים יברך אותנו, כולם.
- חג מולד שמח ושנה טובה. - השם יברך.
רוח טובה, נגיד שטים הזעיר ייחסך.
אם הצללים הללו יישארו ללא שינוי על ידי העתיד...
...הילד ימות. - למות! לא, רוח. לא.
מה אז? אם הוא ימות, מוטב שיעשה זאת.
ולהקטין את עודפי האוכלוסייה.
אז אתה חושב על חיה? - כן.
- חיה חיה? - כן.
- חיה די לא נעימה? - כן.
- חיה פראית? - כן.
חכה חכה! האם זו חיה שרוטנת ונוהמת?
כן!
-וגר בלונדון? - כן.
- סוס? - לא.
- פרה? - לא.
- כלב? - חזיר?
- לא. - תחת?
כן ולא.
אני יודע מי זה, פרד! אני יודע! זה הדוד שלך סקרוג!
כן!
חג המולד כבוש? עכשיו, הוא באמת אמר את זה?
כמו שאני חי. והוא מאמין בזה.
אין לי סבלנות אליו, פרד.
יש לי. אני מצטער בשבילו.
מי סובל מגחמותיו החולניות? רק את עצמו.
הוא מחליט לא לאהוב אותנו, לא יבוא לסעוד איתנו,
ומה התוצאה? הוא מפסיד ארוחת ערב.
- אכן, הוא מפסיד ארוחת ערב טובה מאוד. - שמע, שמע. ארוחת ערב מפוארת.
גדול.
הוא בהחלט נתן לנו הרבה שמחה, זה בטוח,
ואני חושב שזה יהיה כפוי טובה לא לשתות לבריאותו.
הוא לא ייקח את זה ממני, אבל יכול להיות שיש לו את זה בכל זאת.
חג שמח לזקן, באשר הוא. דוד סקרוג.
לדוד סקרוג.
האם חייהם של הרוחות כל כך קצרים?
חיי על הגלובוס הזה קצרים מאוד.
זה נגמר הלילה.
- היום בלילה? - הלילה בחצות.
הארק. הזמן מתקרב.
סלח לי...
...אבל אני רואה משהו מוזר מבצבץ מהחצאית שלך.
האם זה רגל או טופר?
זה יכול להיות טופר, בגלל כמות הבשר המועטה שיש עליו.
- תסתכל כאן. - נאף!
- או בן אדם. תסתכל כאן. אתה מטומטם זקן.
תראה! תראה!
כאן למטה!
- לך מפה! - האם הם שלך?
הם של גבר.
הילד הזה הוא בורות.
הבחורה הזו היא Want.
היזהרו משניהם.
אין להם מקלט? אין משאב?
אין בתי סוהר?
האם אין בתי עבודה?
האם אני בנוכחות רוח הרפאים של חג המולד שעוד עתיד לבוא?
אתה עומד להראות לי צללים
מהדברים שלא קרו אבל יקרו.
האם זה כך, רוח?
רוח רפאים של העתיד, אני מפחד ממך יותר מכל ספק רוח שראיתי.
אבל אני יודע שהמטרה שלך היא לעשות לי טוב.
אני מוכן לשאת לך חברה.
תנהיג.
הלילה דועך מהר. זה זמן יקר עבורי.
תמשיך, רוח.
- מתי הוא מת? אמש, אני מאמין.
- או מתישהו ביום חג המולד. חשבתי שהוא לעולם לא ימות.
מה הוא עשה עם הכסף שלו?
לא השאיר את זה לי. זה כל מה שאני יודע.
סביר להניח שזו תהיה הלוויה זולה.
במשך חיי, אני לא יכול לחשוב על מישהו שירצה להשתתף בו.
לא אכפת לי ללכת... אם ארוחת צהריים מסופקת.
שם, כן.
איזה בחור מפחיד.
- בסדר. יום טוב, רבותי.
תפס את עצמך, אבנעזר. יש לך טלטלה.
אתה לא תכניס אותי לכאן.
פודינג חג המולד, ללא ספק.
אני... אני ברחוב ליים.
לבוא עכשיו.
חג שמח, גו.
ושנה טובה, מה שבטוח. היכנס.
שב אצלי בטרקלין ובואו נסתכל.
כאן.
איך את קוראת לזה, גברת דילבר, הא?
גברת דילבר?
וילונות למיטה.
אתה מתכוון לומר שהורדת אותם בזמן שהוא שכב שם?
עידו.
ולמה לא?
נולדת כדי לעשות את הונך, ובוודאי תעשה זאת.
ובכן, אני לא אחזיק את היד שלי כשאוכל להשיג בה משהו...
אל תלכי לשים שומן על השמיכות עכשיו.
- השמיכות שלו? - של מי עוד אתה חושב?
הוא לא ירגיש את הקור בלעדיהם עכשיו, אני מעז לומר.
אני מקווה שהוא לא מת ממשהו שתפס.
אל תפחד מזה.
אני לא כל כך אוהב את החברה שלו שהייתי מסתובב בה.
אתה יכול להסתכל דרך החולצה הזו עד שהעיניים שלך כואבות,
ולא תמצא בו חור אחד.
זה היה הכי טוב שהיה לו. - גברת דילבר!
זה היה מבוזבז, רק בשבילי.
- אתה מפוטר! נורה! - איך התכוונת למבוזבז?
מישהו היה מספיק טיפש לשים אותו עליו כדי להיקבר בו.
אבל הורדתי את זה ממנו.
זה הסוף של זה, אתה מבין.
הוא הפחיד את כולם בעודו בחיים.
רק כדי להועיל לנו עכשיו כשהוא מת.
אם היה לו מישהו שישמור עליו כשהיה מוכה במוות,
במקום לשכב שם, לגמרי לבד, לנשום את נשימתו האחרונה...
ובכן, לא יהיו לנו את הדברים האלה למכור עכשיו, נכון?
רוּחַ! אני רואה! אני רואה!
המקרה של האיש האומלל הזה שמת מוות בודד ובודד
יכול להיות שלי.
החיים שלי נוטים ככה עכשיו.
שמים רחמנים! מה זה?
רוח, זה מקום מפחיד.
כשאני עוזב אותו, לא אעזוב את השיעור שלו. תבטח בי. בוא נלך!
אני מבין. ואני הייתי, אם יכולתי, אבל אין לי כוח.
רוח, אם יש מישהו שמרגיש רגש שנגרם על ידי מותו של האיש הזה,
הראה לי את האדם הזה, אני מתחנן בפניך.
- האם אנחנו הרוסים? - עדיין יש תקווה.
לְקַווֹת? רק אם הוא מתרצה.
הוא כבר מתרצה.
הוא מת.
מֵת?
למי יועברו החובות שלנו?
אני לא יודע, אבל עד אז יהיה לנו את הכסף.
וגם אם לא, אין זה סביר ששום נושה חדש אי פעם יהיה כל כך חסר רחמים.
נישן הלילה בלב קל, יקירתי.
תן לי לראות קצת רוך הקשור למוות,
או שהחדר הזה ירדוף אותי לנצח!
זה מאוחר.
עבר את זמנו של אביך.
הוא הלך לאט בערבים האחרונים.
הו, הוא הלך...
...עם טים הזעיר על הכתפיים... מהר, אכן.
אבל הוא היה מאוד קל...
...לסחוב, ו...
... אביך אהב אותו כל כך.
- אבא. אז הלכת היום?
כן יקירי.
הלוואי והיית יכול ללכת.
היה עושה לך טוב לראות כמה זה מקום ירוק.
אתה תראה את זה לעתים קרובות.
והבטחתי לו שאלך לשם כל... כל יום ראשון.
הילד הקטן שלי!
הילד הקטן שלי.
אבי, בבקשה אל תתעצב. בבקשה, אבא.
אני בסדר, אהובה. אני די רגוע.
אני בטוח שאף אחד מאיתנו לא ישכח לעולם את טים הקטנטן המסכן שלנו.
הו, לא, אבא. - לעולם לא.
תודה.
תודה לכם יקיריי.
בוב.
ספקטר... משהו אומר לי שרגע הפרידה שלנו בפתח.
תגיד לי...
...מי... היה האיש הזה שראינו שוכב מת?
רוּחַ...
...לפני שאני מתקרב לאבן ההיא שאליה אתה מצביע,
תענה לי על שאלה אחת!
האם אלו הצללים של הדברים שיהיו
או צללים של דברים שיכולים להיות?
קורסי גברים בחיים מבשרים מטרות מסוימות.
אבל אם יוצאים מהקורסים האלה, המטרות האלה ישתנו. האין זה כך?
לא לא!
האם אני האיש הזה ששכב על המיטה?
לא רוח, שמע אותי!
אני לא הגבר שהייתי!
למה להראות לי את זה אם עברתי כל תקווה?
רוּחַ!
רוח, תבטיחי לי שאשנה את הצללים האלה שהראית לי!
שנה אותם על ידי חיים שונה!
לא, רוח! לא! לא, רוח!
רוח טובה... תעזרו לי!
רוּחַ!
עזור לי, רוח!
עזרה, רוח!
רוח, אני אכבד את חג המולד בלבי ואנסה לשמור עליו כל השנה.
אני לא אסגור את הלקחים של העבר, לא ההווה ולא העתיד.
הו, בבקשה, רוח,
תגיד לי שאני עלול להרוס את הכתובת על האבן הזו!
עדיין פה?
הם עדיין כאן.
אני עדיין כאן.
אני עדיין כאן!
אני לא יודע מה לעשות.
אני קל כמו נוצה, עליז כמו תלמיד בית ספר.
שמעתי את הצחוק הזה בעבר.
- אני אומר, מה היום? - אה?
- מה היום, בחור טוב שלי? - היום? למה, חג המולד.
זה יום חג המולד? לא פספסתי את זה.
הרוחות עשו הכל בלילה אחד.
הם יכולים לעשות כל מה שהם אוהבים. כמובן שהם יכולים. כמובן שהם יכולים.
שלום, בחור טוב שלי. אתה יודע שהעופות בפינה?
אני צריך לקוות שעשיתי. איזה ילד אינטליגנטי.
אתה יודע אם הם מכרו את תרנגול הודו הפרס שהיה תלוי שם?
לא הודו הפרס הקטן, הגדול.
-הגדול כמוני? איזה ילד מענג.
כן, הכסף שלי. זה תלוי שם עכשיו.
האם זה? לך ותקנה את זה, אז!
ווקר! - לא, לא, אני ברצינות.
לך קנה אותו, תחזיר אותו לכאן, ואתן לך שילינג.
תחזור בעוד פחות מחמש דקות, ואתן לך חצי כתר.
אני אשלח את זה לבוב קראציט. הוא לא יידע מי שלח את זה.
זה פי שניים מגודלו של טייני טים.
גברת דילבר.
חג מולד שמח!
אלוהים אדירים!
הוא השתגע!
גברת דילבר היקרה שלי,
אתה היצור הכי יפה שראיתי אי פעם.
רקדי איתי, גברת דילבר. תרקוד איתי!
אתה ברמי, מר סקרוג! שחרר אותי!
הוא מטורף לגמרי! עֶזרָה!
איזו אישה מקסימה.
עֶזרָה!
אני אוהב את זה כל עוד אני חי.
איזה פנים ישרות יש לזה.
שלום. הנה הציפור.
שלום! אוף!
מה שלומך? חג מולד שמח.
למה, זה בלתי אפשרי לשאת את זה לקמדן טאון. חייבת להיות לך מונית.
סע הלאה, איש טוב שלי!
הילי-הו! צירופ!
היפ, היפ! צמרמורת!
בוב הוא הדוד שלך! פאני היא דודה שלך!
הנה הפאני של דודה שלך.
תחיו את זה, אנשים! אתה תמות הרבה זמן!
אל תתנו לתולעים ליהנות.
חג מולד שמח.
בוקר טוב אדוני. חג שמח לך.
– ולך, אדוני. - חג שמח!
וחג שמח לך.
– אלוהים יברך אותך, אדוני. - תודה לך אדוני.
בשורה משמחת.
אֲדוֹנִי.
אדוני היקר, מה שלומך? אני מקווה שהצלחת אתמול.
חג שמח לך, אדוני.
מר סקרוג?
כן. זה השם שלי, ואני חושש שאולי זה לא יהיה נעים לך.
אבל הרשה לי לבקש סליחה.
והאם יהיה לך את הטוב...
אלוהים יברך אותי!
- מר סקרוג היקר שלי, אתה רציני? - ולא הרבה פחות.
הרבה מאוד תשלומי גב כלולים בו, אני מבטיח לך.
אדוני היקר, אני לא יודע מה לומר על כאלה...
אל תגיד דבר. אני מאוד מחויב לך.
תודה רבה לך. ותברך אותך.
- האדון שלך בבית? - כן אדוני.
אני... דודו.
האם זו חיה שרוטנת ונוהמת?
כן.
-וגר בלונדון? - כן.
- סוס? - לא.
- פרה? - לא.
כלב.
- חזיר. - לא.
תחת.
כן ולא.
אני יודע מה זה, פרד! אני יודע! - מה?
זה שלך...
דוד סקרוג?
ובכן, ברוך את נשמתי.
הגעתי לארוחת ערב...
...אם תקבל אותי.
כמובן, דוד! ברוך הבא! ברוך הבא!
חג מולד שמח! כולם, זה דודי, אבנעזר.
תהיה טוב ותעביר את זה.
הנה לך. תהנה.
בשנה הבאה אנחנו חייבים לאכול את ארוחת הערב הזו בבית שלי.
אני מתעקש.
לא אחסוך בהוצאות. אחרי הכל, אתה לא יכול לקחת את זה איתך, נכון?
לא, אתה לא יכול.
איחור של 16 דקות תמימות.
למה אתה מתכוון כשאתה מגיע לכאן בשעה זו של היום?
אני מאוד מצטער, אדוני. אני קצת בפיגור בזמן שלי.
אתה אכן.
היכנס כאן.
ובכן, זה רק פעם בשנה, אדוני.
זה לא יחזור על עצמו. הייתי שמח אתמול.
עכשיו, אני אגיד לך מה, מר קראציט.
אני לא מתכוון לעמוד בדברים מהסוג הזה יותר.
ולכן...
...אני עומד להעלות את המשכורת שלך!
חג שמח לך, בוב.
חג מולד שמח יותר, בוב, בחור טוב שלי,
ממה שנתתי לך במשך שנים רבות.
אני אעלה את משכורתך ואעשה כל שביכולתי לעזור למשפחתך המתקשה.
ואנחנו נדון בענייניך
היום אחר הצהריים על קערת פאנץ חג המולד.
אבל קודם כל, בואו נמציא את השריפות.
אני רוצה שתצאי...
...וקנה עוד מכת פחם
לפני שאתה מנקד עוד אני, בוב קראציט.
עזוב איתך, בוב.
יצא לנו לעשות.
הילי-הו, בוב!
כֵּן. כן אדוני. מיד אדוני.
וסקרוג היה טוב יותר מהמילה שלו.
הוא עשה כל מה שאמר שיעשה ויותר מכך.
ולטים הקטנטן שלנו, שהבריא, סקרוג היה כמו אב שני.
הוא הפך לחבר טוב, כמו מאסטר טוב
ואדם טוב כמו שהעיר העתיקה והטובה ידעה אי פעם.
ותמיד אמרו עליו שהוא יודע לשמור היטב את חג המולד.
וכך, כפי שהבחין טים הזעיר...
אלוהים יברך אותנו, כולם.
Downloaded from subtitlesnest.com