גרינלנד לפי המקורות האחרונים 1905
[איש 1] משהו בחוץ!
אייבר, עקוב אחריהם.
לך תראה מה זה, מהר. תן לי את הפנס.
זה הקפטן! זה הקפטן!
וואו.
וואו!
[נשימה מסורבלת]
אדוני, מצאת משהו?
-עזור ליורגנסן. רגליו קפואות. -[איש 2] נכון, קדימה.
[נהמות]
-[איש 3] הולם בדרך. -[איש 1] מהיר, אונגר. קח את המים.
[איש 2] יורגנסן, הרם את הראש למעלה.
-אונגר, תמהרי עם המים. -זה מגיע!
-[איש 4] הרם אותו. קַל. -[איש 1] זה בסדר. תפסנו אותך.
-תפסנו אותך. -[איש 4] קח את זה בקלות, יורגנסן.
[איש 2] אונגר, המים.
-בחייך! -[אונגר] זה מגיע.
[איש 4] החזק את אלה. קח את זה בקלות, יורגנסן.
[יורגנסן נושם בכבדות]
-יש לך וויסקי? -[גבר 1] כן. תביא לאיש משקה.
[אונגר] הנה.
חכה חכה.
[קפטן] אני אקח את זה.
-[איש 2] איינר, תחזיק אותו. -[יורגנסן נושף]
[איש 1] יורגנסן, תנשום. המשך לנשום.
בוא נעשה את זה.
[יורגנסן נושם בכבדות]
[איינר] בסדר.
[יורגנסן נוהם]
-[גבר 4] תחזיק אותו. -[איינר] אחת, שתיים, שלוש.
-[עצם נסדקת] -[צרחות]
-[Joy to the World מתנגן] -[זמזום אונגר]
בסדר.
-תודה. -הבנת?
-[נאנח] -טוב. מריח כמו חג המולד.
אחת שתיים שלוש.
-הו! -[צוחק]
-[אונגאר] מי רעב? -כולם.
[צוות] מורעב.
[אונגאר] הנה, בנים.
-נראה נהדר. -סוף כל סוף.
[איש 1] עשית את עצמך גאה, שמש.
-הגיע הזמן שנמצא לך שימוש. -[צחוק]
[אינר] רבותי, אפשר לקבל את תשומת לבכם?
-המסיבה הסתיימה. -[אדם 2] שקט, פולסן.
-אני רוצה שכולכם תרימו את המשקפיים... -[צוות] כמובן.
[אינר] …ל…
לאהובים בבית,
לגברים שמסרו את חייהם
לחקור את החלקים הלא ידועים האחרונים של הממלכה שלנו.
למשלחת דנמרק.
ולך,
על שהצטרפו אלי במילוי שליחותם.
סקאל.
באמצע הדרך.
[איינר] אה!
החיפוש הארוך שלנו לא ממש הלך כמתוכנן.
יורגנסן יכול להעיד על כך. -[מצחקק שקט]
כצפוי,
היה קשה לאתר כל סימן למשלחת שנעלמה.
למרות זאת,
מצאנו את זה.
יומן של אחד הגברים.
וגם מפה
זה כנראה מראה את המיקום
של הרוגם
שבו השאיר מייליוס-אריכסן את הרישומים האחרונים שלו על הארץ הלא נודעת.
מה זה רוגם?
רוגם הוא ערימת אבנים שאפשר לראות מרחוק.
לכן, אנסה מסע נוסף.
[איש 2] מה?
[פולסן] עוד?
ובכן, הפעם הלאה, מעבר לכיפת הקרח,
כדי לאחזר את הממצאים שהם השאירו מאחור.
אז אנחנו לא הולכים הביתה?
[נאנח]
זו הסיבה שאנחנו כאן, בנים.
ללא ממצאים אלה, צפון גרינלנד עלול ללכת לאיבוד,
טענו על ידי האמריקאים.
כעת, יורגנסן אינו מסוגל,
ואני לא יכול לעשות את זה לבד,
מה שמספק לאחד מכם בני המזל הזדמנות של פעם בחיים.
אני אצטרך מתנדב שילווה אותי.
[כלבים נובחים]
מישהו כבר התנדב?
אתה צוחק, נכון?
רגליו של יורגנסן נהרסו.
[פולסן] אתה לא הבא בתור, לאוב?
שתוק, פולסן. לחלק מאיתנו יש משפחה.
למה אף אחד מכם לא רוצה ללכת איתו?
ראית את המפה.
זה כמו ללכת ממוסקבה לרומא בחיפוש אחר ערימת אבנים.
[פולסן] שלא לדבר על לעשות את זה עם הקפטן.
איבר מכיר אותו בסדר.
הוא ידע עליו הכל לפני שעלה, נכון?
כלומר, קראתי עליו,
אבל לכולם יש, לא?
[לגלג] לא כולם מעריצים,
איבר איברסן.
-לא כולם יודעים לקרוא. נכון, אונגר? -נסה לקרוא את זה!
[עידוד מלגלג]
[צחוק]
[פולסן] קדימה!
סֶרֶן.
ממ.
הייתי…
רק תוהה…
[מהסס]
אני לא יודע כמה מתנדבים כבר היו לך--
ובכן, זה לא יהיה אף אחד.
[מכחכח בגרון] מה שאני מנסה לומר זה
טכנית, אין לי עבודה.
ממ-ממ.
כל עוד אנחנו חונים כאן למעלה, לא יהיה צורך במנוע.
אני רוצה לבוא איתך, אם תאפשר לי.
אני טוב עם רובה, ולומד איך להסיע את הכלבים.
אני באמת רוצה לבוא, קפטן.
אני אקח את זה בחשבון. תודה לך, איברסן.
תודה לך, קפטן.
[לאוב] פולסן, תן לי את הרתמות האלה.
-מה איברסן זומם? -[איבר] קדימה.
-נראה שהוא צריך יד. -[איבר] תישאר שם.
היי! היי!
כולכם נשארים כאן, בסדר?
[כלבים יאפ]
[איבר] בסדר.
היי! היי!
היי עצור!
הישאר שם!
-אתה מדבר איתו. -[איבר] היי!
הנה, תן לי לתת לך יד.
איברסן, הכלבים עובדים בשבילך.
זכור את זה.
החוצה על הקרח,
כל כלב יכול למשוך מאה קילו ממשקל מההתחלה.
ברגע שאכלו את מאה הקילוגרמים האלה,
ובכן, הכלב הזה הופך לעודף לדרישה.
אז אנחנו יורים בכלב הגרוע ביותר,
להאכיל אותו לאחרים.
אז, איברסן, אל תהפוך לחברים הכי טובים.
שמעת את איברסן התנדב.
-[לאוב] יש לי, אדוני. -מה דעתך עליו?
-איברסן? -כֵּן.
אה…
הוא בחור טוב.
-מאוד אמיץ. -ממ.
אופי חזק.
ראית אותו עם הכלבים?
ברור שהוא צריך לעבוד קצת יותר קשה כדי להשתפר.
אבל אתה חושב שהוא יכול לעשות את זה?
אני מאמין שכן, כן.
זה הכל.
[נגינת תקליט]
[אונגר] אל תהיה מגוחך. בטח זה כבד מדי.
אני אומר לך, זה בלתי ניתן לטביעה.
הם הוציאו כבר מיליון דולר.
יש לו טורבינות משולבות ומנועי גומלין
מובטח לשמור על מהירות של 21 קשר.
-תרגום, מישהו בבקשה? -[גבר 1] על מה אתה מדבר?
[לאוב] האם האלבמה לא עומדת בסטנדרט שלך?
תמשיך על זה עם הקפטן, הוא יכניס לך כדור בראש.
כן, בדרך כלל הייתי אומר שפולסן מדבר שטויות,
אבל אני חייב להסכים, אני לא מעז להגיד לו שתי מילים.
[מצחקק] הקפטן לא כזה גרוע.
[צוות צוחק]
אני חייב לומר, איבר, אני חושב שאיבדת את דעתך.
מה אתה יודע על מזחלות, לשרוד על הקרח כשזה 40 מתחת?
כן, ודובי קוטב וכל החרא המפחיד הזה בחוץ.
אני חושב שלאייבר יש די שליטה על הכלבים האלה עכשיו.
לא מאוחר מדי לשנות את דעתך.
זה הטיול השלישי שלי לכאן ואני עדיין שונא את הכלבים המזוינים האלה.
אם הם היו יותר מגזעים, הם היו כריכים.
-[צחוק] -לא, בחייך. הם מדהימים.
ברגע שאתה לומד לסמוך על הכלב המוביל שלך, זה די נופל במקומו.
ביירן של שלי. הוא שומר על האחרים.
הוא עושה את כל העבודה.
אוי!
בדוק את אייבר ואת הכלב האהוב החדש שלו, Bjørn!
[צוחק]
[יורגנסן נאנח]
אני מרגיש כאילו אכזבתי אותך.
אה.
אתה צריך לעשות את עצמך נכון.
חוץ מזה, איברסן התגבר.
מה?
הוא מכונאי.
הוא אפילו לא היה בטיול הזה אם המנוע שלנו לא היה תקוע ברייקיאוויק.
רק תשמור על אלבמה בשבילי.
אני חייב להגיד את זה.
אתה כבר לא בחור צעיר.
אתה מסכן את חייך, את חייו של איברסן.
אתה רוצה שנוותר בלי לנסות?
כן ניסינו.
עשינו כמיטב יכולתנו.
שְׁטוּיוֹת.
מה עם נגה?
אתה מצפה שהיא תחכה לך?
-אין לך מה להוכיח. -זה לא קשור אליי.
הנחיות הוועדה היו ברורות.
הים נפתח ביולי.
אם לא נחזור באוגוסט לפני שהים קופא, אז אתה הולך.
- אתה בעצם תהיה לבד. -זו פקודה.
איברסן הוא האיש הטוב ביותר, אם לא היחיד, שמוכן לעשות את הטיול.
אני מכבד את הדאגה שלך, אבל אנחנו עוזבים מחר.
כן, קפטן.
[לאוב] אייבר, תעמוד קרוב יותר לקפטן.
כן, זהו.
שלוש שתיים אחת.
[מצחקק] מצוין.
[צחוק]
[לאוב] תודה על זה.
-בהצלחה. -[איבר] תודה.
תודה.
נתראה באוגוסט.
שימו לב, בחורים!
-[פולסן] גם אתה, קפטן. -[אונגר] כל הכבוד.
בהצלחה.
תודה לך, יורגנסן. תודה.
[כלבים נובחים]
[צועק] האף!
בהצלחה, קפטן.
[איבר] קדימה, בנים!
[לאוב] בהצלחה, איבר!
הוא יצטרך את זה.
[איבר מתעמר כלבים]
איברסן!
תיכנס מאחור.
וואו!
[צוחק]
קדימה, ביירן!
קדימה, בנים!
אלוהים אדירים.
-האם ננסה לעלות לשם? -טוב, תמיד יש דרך למעלה.
זה רק למצוא את המסלול המהיר ביותר.
אני בטוח שיש גם דרך מהירה למטה.
ממ, ובגלל זה אני צריך שתתרכז כל הזמן.
אנחנו צריכים לקום כדי לעבור.
[נהמות]
[סִנוּן]
[נהנה]
בחייך.
אחת, שתיים, שלוש, למשוך.
אחת שתיים שלוש.
-[רוטנת] -[נשימה כבדה]
[איינר] משוך!
[חסר נשימה] זהו. זהו זה.
[הִתנַשְׁמוּת]
זה כאילו נחתנו על הירח.
[מִכְנָסַיִים]
כמה מטרים מעוקבים של קרח אתה חושב שזה?
זה חייב להיות לפחות שני מיליון, אתה חושב?
אני צריך שתשגיח לאן אתה הולך.
[מרחרח, נושף] איברסן, בוא נפרוש.
[יללות הרוח]
[כלבים יאפ]
[איבר] אני קורא את המאמר הזה שכתבת על משלחת דנמרק.
ממ.
[מצחקק] מדהים, לא?
עכשיו אני כאן איתך, קורא את הסיפור שלך.
מעניין מאוד.
היה להם כל כך הרבה ציוד, לא? אפילו היה להם מכונית.
דמיין ש! נסיעה על פני הקרח.
זה מגוחך.
איזה סוג אתה חושב שזה היה, קפטן?
קרוסלי?
איזה כוח סוס היה המנוע? אתה יכול לזכור?
האם זה היה ארבע עד שמונה אולי?
[יבבה של כלב]
סֶרֶן.
קפטן, זה הכלב הראשי שלי, ביירן.
אני חושב שהוא ירצה לבוא לאוהל. זה יהיה בסדר?
[מכות]
לא פלא שהם הלכו לאיבוד כאן.
ימין.
[איבר] ♪ לגמרי לבד ♪
♪ לגמרי לבד ♪
♪ על הקרח ♪
♪ לגמרי לבד ♪
♪ על הקרח ♪
♪ אף אחד בסביבה ♪
♪ אף אחד לא באופק ♪
♪ רק אני ואינאר ♪
[קוראים לכלבים]
♪ על הקרח ♪
[משבי רוח]
[כלבים מתנשפים]
[יללות הרוח]
[נביחות]
קפטן, רציתי לשאול,
מה אתה חושב באמת קרה
למשלחת דנמרק?
-למייליוס-אריכסן? -ממ.
לפעמים, עדיף לא לחשוב יותר מדי.
אבל הכרת אותו היטב?
הוא היה חבר יקר.
חוקר משובח.
אבל הוא אף פעם לא ידע מתי לוותר.
[איינר] מצאנו רק גופה אחת.
הגרינלנד ברונלונד.
שני האחרים אבדו בקרח.
[איבר] תאר לעצמך למות ככה.
לבד במקום הזה.
[נאנח]
[איינר] מילותיו האחרונות ביומן ובמפה היו כל מה ששרדו.
אתה אף פעם לא חושב שאתה לא יכול להצליח.
אתה תמיד מאמין שתהיה דרך.
[איבר] שלום, ביירן.
סליחה שהשארנו אותך בחוץ.
קפטן אמר לנו שלא נוכל להכניס אותך אם אתה עושה רעש.
בסדר?
כֵּן.
[קולות נשיקות]
[פִּכפּוּך]
[איינר נאנח]
קפטן, הרגע שמתי את זה.
ובכן, תן לי להראות לך משהו.
קסם אינואיט.
באלסקה הם עושים זאת בתנאים האלה כדי ללכת מהר.
[יורק]
אתה רואה?
רק שכבה דקה של קרח.
[הִתנַשְׁמוּת]
קדימה חבר ה!
וואו-הו!
[צוחק]
-איברסן! -כֵּן?
-רואים את ענני הסיררוס בצפון? -לא, קפטן.
אני רואה רק שמש!
איברסן!
הכלבים מריחים אדמה! האט!
וואו!
איברסן, תפסיק!
[צעקות]
תפסיק!
תפסיק! תפסיק!
[כלבים צועקים]
[נושם בכבדות]
[כלבים מייללים]
וואו!
זָהִיר.
[איינר] בסדר.
-אתה הולך לטפס למטה. -בסדר.
אוי שיט.
אני יכול לראות אותו! זה ביירן.
[יבבות]
[איינר] פשוט תביא את החבל.
בסדר.
[איבר] אני אשיג אותו.
[צעקות, נהמות]
[בירן מייבב]
אתה בסדר גמור?
קום! נמשוך את המזחלת למעלה.
פשוט תעזוב את הכלב!
אני אשיג אותו! לַחֲכוֹת!
[בירן נובח]
[ייבב]
-[יללות] -לא!
לא! לא!
[צעדים מתקרבים]
לפי החישובים שלי
איבדתי לנו אוכל לכלבים של שבועיים,
איבדתי לנו חצי תה ופחית פרפין אחת.
[איינר] המ.
-וביורן, קפטן. זה רק כלב, איברסן.
להביא אותך איתי תמיד היה סיכון,
אבל שפטתי שהרקע שלך בחיל הים יחמש אותך במשמעת הדרושה
לבצע פקודות.
סליחה, קפטן.
[נאנח] ובכן, לפחות מחר, נצא מכיפה הקרח.
[משבי רוח]
[צעקות נהיגה]
בחייך! בחייך!
[איינר] האף, האף, האף!
כאן.
היי!
בחייך! עַכשָׁיו!
בחייך!
זהו זה.
סֶרֶן,
האם אני יכול לשאול אותך שאלה אישית?
[איינר] תמשיך.
למה אתה עושה את זה?
תמשיך לעשות את זה,
כאן, במקומות כאלה?
די לבד,
לסכן את חייך.
אין לך…
אין לך מישהו מיוחד בבית שמחכה לך?
מה אנחנו עושים…
אתה צריך לנסוע קל.
אתה לא יכול לקבל את דעתך במרחק של כ-2,000 מיילים משם.
אז למה אתה עושה את זה?
למה מישהו עושה משהו? למה אתה מכונאי?
[מצחקק]
זה כל מה שהייתי טוב בו, לתקן מנועים.
בְּדִיוּק.
מה אמרו לך כשהצטרפת אלינו לרייקיאוויק?
ובכן, אני יודע שזה קשור לאמריקאים
ותביעתם על איזו אדמה.
אבל למען האמת, קפטן,
פשוט התרגשתי לצאת איתך לטיול בגרינלנד
ולהצטרף למשלחת אמיתית.
אנחנו מדברים על ארץ לא ידועה, איברסן.
והאמריקאים טוענים
שראש גרינלנד מופרד על ידי ערוץ
משאר הארץ,
אבל אף אחד לא הוכיח את זה עדיין.
זו עבודה חשובה.
אני רואה.
אולי אפילו יהפוך אותך למפורסם, איברסן.
[שביתות התאמה]
אני, מפורסם? אני בספק אם הנשים יעמדו בתור בשבילי.
ובכן, אל תקדימי את עצמך.
ראשית, עלינו למצוא את הדבר המחורבן.
[מגרדת עיפרון]
[איבר] אה.
מה שמך?
מה זה?
מצא אותם על הספינה.
[מצחקק]
-[איינר] המ. -כן.
אתה שוכח, נכון?
-[איבר] היא נראית מתוקה. -המ.
[איבר] אדיב ומתחשב.
אני קורא לה מיס חיבה. -קראת לה?
כֵּן.
-מיס חיבה. -איזה מין שם זה?
-[איינר] מה עם זה? -הקטנה והסמיילי?
זו העלמה הקטנה קרן שמש.
[צוחק]
-היא הייתה צוחקת מהבדיחות שלי. -היא תצחק מהשם המטופש.
יש אחד שמושך את העין שלך, קפטן?
אה…
[איינר] אני אוהב את זה. יש לה שם?
עדיין לא.
[איינר] אני הולך לקרוא לה נגה.
כֵּן. זאת נגה.
[איבר] טוב, אז.
אלא אם כן מישהו כאן צריך לדעת על מניעה כלשהי,
אתה ונגה תהיו ביחד מהיום הזה ואילך.
אָמֵן.
[ציוץ ציפורים]
[איינר] האף, האף, האף! טִיוּל!
בחייך!
[נהמות]
[נושם בכבדות]
-הבנת? -יש לי את זה.
[איינר] זהו. זהו זה.
וואו, וואו, וואו.
[מילל]
[יללות הרוח]
[נאנח]
[לחיצה מתכתית]
[איינר] קדימה.
כל דבר?
שום דבר.
אין פה חיים. אפילו ציפור לא ראיתי.
אין אוכל לכלבים.
-מה עשית לזה? -מה?
זֶה.
-לא עשיתי כלום. בטח עשית משהו.
זה לא עובד יותר. אתה אידיוט מוחלט?
-אנחנו דפוקים בלי זה. -קפטן, אני--
פשוט תתקן את זה. תתקן את זה.
[גניחות]
[מכות]
בלי הפרימוס, אנחנו כמעט מתים, מבינים?
-אתה מבין את זה? אתה יכול להעביר את הקומקום, קפטן?
[להבה מתפצפצת]
-[יריית אקדח] -[יבבה]
נצטרך ללכת לחצי מנה מעתה ואילך.
עכשיו ארזו מחדש את המזחלת שלך.
קדימה, איברסן!
וואו! וואו!
וואו.
[מִכְנָסַיִים]
[פטיש]
כעת, יש לנו תיקון מסלול קל שעלינו לבצע.
-סֶרֶן. -כן, איברסן?
ובכן, דבר, בנאדם.
ובכן, אין לנו אספקה.
האם יש נקודה שבה אולי אנחנו...
איפה אנחנו מה?
-קבל את זה-- -קבל את התבוסה, איברסן?
אתה רוצה לוותר?
זה קשה מדי?
מתגעגע הביתה?
לא, קפטן. זה--
יש לנו מפה. אנחנו נמצא את זה.
לא נמצא את זה על ידי עמידה מסביב לדבר.
כן, אבל--
ונחזור לאלבמה עד אוגוסט.
אנחנו יורדים למזחלת אחת.
איברסן.
-ממ? איברסן, תראה.
מה?
זה רוגם.
[איבר] אני חושב שאתה צודק!
קפטן, הם היו כאן.
הם היו כאן, קפטן!
זה מחנה.
[מרחרח]
פמיקן.
-ומרק זנב שור, תראה. -לַחֲכוֹת.
8 באוגוסט, 1907.
להיות בלי אוכל לעצמנו ולכלבים שלנו,
אנחנו חייבים לעזוב את המקום הזה ולנסות לעשות את דרכנו לאזורי החוף עם ציד,
מספיק כדי להעביר את 580 הקילומטרים חזרה לספינה.
לא היה להם אוכל, קפטן, אבל הם עזבו את זה.
גילינו והשארנו הוכחה בסולם הזה
שערוץ פירי לא קיים.
צוק הצי מצטרף ביבשה לארץ היילפרין,
לכן העבודה שלנו כמעט הסתיימה.
אנחנו מקווים להגיע לספינה לפני סוף ספטמבר, עם או בלי כלבים.
סגן מייליוס-אריכסן,
מנהיג משלחת דנמרק לצפון מזרח גרינלנד.
רוברט פירי והאמריקאים טעו.
זהו זה.
זו הסיבה שבאנו.
זה יפה, לא?
[מצחקק]
-יפה. -[צוחק]
אני לא ממש מבין למה מה שמצאנו כל כך חשוב,
אבל לראות אותך מחייך, קפטן, לראות אותך צוחק...
גרינלנד היא אחת.
לארהב אין טענה כאן.
דנמרק תודה לך יום אחד, איבר איברסן.
הגיע הזמן לחגוג. עכשיו אתה שם את המרק הזה.
[איינר] ממ.
[נאנח]
אנחנו יכולים ללכת הביתה עכשיו, איברסן.
[מצחקק]
כמו ללכת מרומא למוסקבה בחיפוש אחר ערימת אבנים.
[צוחק]
מה זה היה?
זה מה שהחברה אמרו על הספינה.
ובכן, אתה יכול לשים אותם ישר עכשיו.
הביתה, לאלבמה.
ואז הביתה מתוק.
-[כלב נובח] -[נהמות]
[איבר נוהם]
[סדקים בעצמות]
[נהמות]
[מִכְנָסַיִים]
אתה חושב שנוכל לאכול את הכבד?
השאר זה עור ועצם.
האם זה לא יהיה רעיל?
כי זה מת מתשישות?
הו, אנחנו לא צריכים להסתכן בזה.
אבל מה זה הדבר הזה
על כפית כסף בסיר עם משהו רעיל?
משנה צבע.
בְּדִיוּק.
חבל שאין לנו כסף.
יש לך כסף?
שאני עושה.
מה?
מה זה?
אמרת שאין לך אף אחד בבית.
נסעת קל.
זו הייתה מתנה.
בסדר, בוא נעשה את זה.
[להבה מתפצפצת]
[איבר] מה זה צריך להיות?
-אני לא זוכר. -לא, גם אני לא זוכר.
האם זה צריך להיות ירוק?
אם זה רעיל?
כֵּן. אני חושב כך.
נשמע נכון.
-זה... לא ירוק. -זה יותר חום מאשר ירוק.
זה בהחלט לא ירוק.
[איבר נאנק, שיעול]
[איבר מתכווץ]
[איבר יורק]
[אינאר גאגס]
[משבי רוח]
[איינר נושף]
[הִתנַשְׁמוּת]
[איינר נושף]
[משבי רוח]
[נובח כלב ים]
[כלבים נובחים]
[ילל]
לְחַרְבֵּן!
[נושם בכבדות]
[כלבים נוהמים]
[צועק] כלבים מחורבנים!
[יְרִיָה]
[נביחות כלב]
[איינר צועק, נוהם]
[נהנת דוב]
-לְחַרְבֵּן. -[זין אקדח]
[אינר נוהם, משתעל]
[נוהם דוב]
[אינר נוהם]
-[יריית אקדח] -[מכנסיים של איינר]
[נושם בכבדות]
[נהמה]
[איינר צועק]
[צפצופים]
[מצמרר]
[יריות רובים]
[איינר נוהם]
[איינר נאבק]
[נהנה]
[סִנוּן]
[נהמות]
[והתנשף בכבדות]
סֶרֶן!
תן לי את ידך!
[שיעול]
[מתנשף]
אתה בסדר. אתה בסדר!
יש לי את זה.
[נשימה כבדה]
[איבר] זה בסדר.
אני לא מאמין שזה הדבר היחיד שנקרע.
ימין.
זה אמור לעשות את זה.
מספיק חם, קפטן?
לאבד שני כלבים ככה.
[יבבות]
זו הייתה ההזדמנות שלנו.
-מה? -הדוב.
בדיוק כמונו.
רעב לבשר.
אני מתגעגע אליהם.
WHO?
נשים.
גם אני.
[מצחקק] לא ככה.
החברה שלהם, חברה נשית.
[נאנח] הם שונים, לא?
הקולות שלהם, הריח שלהם.
אני מתגעגע לצחוק שלהם.
אני זוכר שכשהייתי בן 16, עמדתי להצטרף לחיל הים,
סבי שאל אם אלך איתו לנמל קופנהגן.
חשבתי שאנחנו הולכים להסתכל על ספינות, אז הלכתי,
אפילו אורז ארוחת צהריים לשנינו,
אבל היו לו תוכניות אחרות.
הוא רצה לוודא שאני מוכן לצאת להפלגה
ולדבריו היה גבר.
אז הוא לקח אותי לרובע החלונות האדומים
להכיר לי נשים,
תוודא שלא הייתי נבוך בנסיעות שלי.
[מצחקק] פשוט הלכתי עם זה.
בסופו של דבר עם האישה המבוגרת הזו.
אני חייב להודות,
היא הרחיבה את הידע שלי מאוד.
[מצחקק]
כשהייתי בן 16,
אבא שלי לקח אותי לבית החולים,
למחלקה למחלות מין,
להראות לי את ההשלכות הקשות של התנהגות כזו.
זה היה מגעיל לעזאזל.
[מצחקק בשקט]
[יבבה של כלב]
[נהמות]
[גניחות]
[להבות שואגות]
-[קשקש] -[איינר נוהם]
סֶרֶן?
-[נהימות] -מה אתה עושה?
סֶרֶן. קפטן, עצור. תפסיק!
מה אתה עושה? תפסיק.
מה אתה עושה?
אנחנו צריכים לנסוע קלות אם נצליח.
נעזוב את כל מה שלא חיוני לחלוטין.
יש עוד 200 מייל לספינה.
[הִתנַשְׁמוּת]
[נאנח בעייפות]
אנחנו צריכים לחצות כאן.
מה?
-למה אנחנו לא יכולים להסתובב? -לא יהיה לנו זמן.
אנחנו צריכים לבנות גלם.
אתה לא חושב שנצליח, נכון?
אם לא נעשה זאת, נאבד הכל.
[אינאר] לפחות אם ההוכחה והיומנים שלנו נשמרים כאן בסימן,
ניתן למצוא אותם.
טוֹב.
איברסן.
אנחנו יכולים לעשות את זה.
זה מה שקרה למיליוס-אריכסן, לא?
בוא נלך.
[גניחות]
[איינר] מה זה?
[בעייפות] כלום.
אני רק צריך לשכב לשנייה.
-קום. בחייך. -[גניחות]
[חסר נשימה] קדימה. קום.
-[איבר נוהם] -קום.
[איבר נאנק]
[הִתנַשְׁמוּת]
[קורא]
תראה.
[לעייף] זאת אלבמה!
-חזרנו! -חזרנו!
חזרנו!
המטיילים חזרו!
[איבר] תשמע את הפעמון!
-[איינר צוחק] -תשמע את הפעמון!
[הִתנַשְׁמוּת]
-זה ביבשה. -מה?
התורן, הוא ביבשה.
אבל איפה הספינה שלי?
אני לא יודע.
הם בנו בקתה עם חלקים מהספינה.
שלום?
-שלום? -שלום?
[איבר מתייפח]
לא, הם עזבו אותנו! הם עזבו אותנו!
לא! לא!
[נואש] לא, לא!
הרגע עזבת?
לא הייתה לנו ברירה, אדוני.
אלבמה נהרסה, נמחצה על ידי הקרח.
היינו צריכים לעזוב כשהייתה לנו הזדמנות.
השארנו מספיק אוכל כדי להחזיק לפחות שנה.
-[רשמי] בוא נתפלל שהם יחזרו. -הם רוצים יותר מתפילות.
אתה מבקש מהממשלה לממן ניסיון הצלה נוסף. האם זה נכון?
סגן לאוב, זה לא הביקור הראשון שלך בארקטי, נכון?
לא אדוני. זה היה הרביעי שלי.
וסגן יורגנסן?
גם הרביעי שלי.
ומי זה האיש הזה, איבר איברסן?
המכונאי שלנו, אדוני.
שמו אינו ברשימת הצוות המקורי.
[רשמי] לא. הוא הצטרף לאלבמה ברייקיאוויק.
ממ-ממ.
ואיך זה שנבחר מכונאי שילווה את מיקלסן
במסע המזחלת השני?
-[השר] הממ? -הוא התנדב.
התנדב. הממ…
האם היה לו ניסיון בתור חוקר ארקטי?
לא אדוני.
זו הייתה הפעם הראשונה שלו בקוטב הצפוני.
אז, שלושה הרוגים בפעם הראשונה ועכשיו שניים נוספים בניסיון החילוץ.
אדוני, אין שום הוכחה שהם--
[לגלג] הוכחה!
אף אחד לא מביא הביתה שום הוכחה.
שניכם ידעתם שהסיכויים להצלחה היו מזעריים.
אפילו פחות כשמאפשרים ירוקה חסרת ניסיון
להתנדב למוות מוקדם.
אני לא יכול להצדיק עוד הוצאה על עוד משימה עקרה.
השר, אף אחד לא רוצה לבזבז כספים ממשלתיים.
אֲדוֹנִי!
חילץ אותנו על ידי צייד לווייתנים.
אולי אם נוכל לתת פרס.
תודה לך, סגן.
[משבי רוח]
[איינר] זה הולך להיות בסדר.
האם זה?
תבוא ספינה.
אני לא מאמין שהם עזבו אותנו. -בְּדִיוּק.
איך הם עזבו אותנו?
הם נאספו על ידי ספינה חולפת.
כך יקרה גם לנו.
אם לא?
זה יהיה.
[איבר] הם חושבים שאנחנו מתים.
[איינר] אף אחד לא חושב שאנחנו מתים.
סוף הקיץ בשנה הבאה,
תבוא ספינה.
[כתמי גשם]
יש לך את הגלויה?
תארו לעצמכם אם היו יכולים לראות אותנו עכשיו.
[נאנח]
כנראה הכי טוב שהם לא יכולים.
[מצחקק בשקט]
מה היית עושה אם ילדה תבוא לפתע לקראתנו
מעבר לקרח?
[לגלג] ובכן, זה לא יקרה.
לא, אבל אם כן?
[נאנח]
אבל איך?
אני לא יודע.
אולי בלון אוויר חם.
כמו סלומון אנדרה.
זה הבחור שנעלם? -כֵּן. פגשתי אותו פעם אחת.
הייתי בן 15.
הלכתי את כל הדרך מקופנהגן לגטבורג כדי לראות אותו.
הוא התכוון להטיס את הכדור הפורח שלו לקוטב הצפוני.
רציתי להצטרף למשלחת שלו.
-בגיל 15? -ממ.
[סרקסטי] מתערב שהוא התרגש לפגוש אותך בן 15!
הוא הסביר לי שאני צעיר מדי,
אבל אז הוא שילם עבורי כדי לתפוס את הרכבת חזרה לקופנהגן.
אני מניח שבמובן מסוים,
הוא הציל את חיי.
[נהמות]
-[איבר] תראה מה מצאתי. -המ!
אבל [איבר] שבור. -חבל.
[איבר] אני מבין.
[E Lucevan Le Stelle מאת אנריקו קרסו מנגן]
[איינר מצחקק]
הנה לך.
[מוזיקה דועכת]
[משבי רוח]
[הַקָשָׁה]
-[אבנים מגרדות] -[נחרות]
[מתנשפים]
[שורקות רוח]
[נאנח]
איבר.
[בעצבנות] כן?
אנחנו צריכים לחזור.
אל הרומן.
כדי לקבל את היומנים ואת ההוכחות.
אם דוב מוצא את זה...
-לא היינו צריכים לעזוב את זה. -עכשיו?
אנחנו צריכים לחזור לכאן כשהים ייפתח שוב.
[גניחות]
בֶּאֱמֶת?
-סֶרֶן. -כן?
-אתה חושב שאנחנו צריכים להשאיר פתק? לא, איבר.
כפי שאמרתי לך, נחזור לפני שהקרח ישבר.
כן, אבל זה 200 מייל לשם ו-200 מייל אחורה.
למען אהבת אלוהים, האם אנחנו יכולים פשוט לצאת לדרך?
[נהמות]
נניח שזה נכון.
זה לא נכון.
ובכן, נניח שכן.
זה לא.
אומרים שיש אמת בכל חלום.
ובכן, אני מקווה למענך שאין אמת בחלומות שלי.
כלומר, באמת לא יכולתי לחזור.
תארו לעצמכם שאתם מגיעים חזרה לקופנהגן.
הו, חזרת!
כל הכבוד. איפה העבודה שלך?
אה, סליחה, אדוני. זה נאכל על ידי דוב.
[מצחקק]
הבושה של זה.
[נהמות]
לא לא לא.
אוי שיט. אוי לא.
לא לא לא!
[מתנשפים]
[נאנח]
[הִתנַשְׁמוּת]
[צפצוף צחקוק]
[הִתנַשְׁמוּת]
מה לדעתך עשה את זה?
-[חסר נשימה] אני לא... -לא?
אני לא יודע.
דוב.
כֵּן.
[מצחקק]
הם אומרים שיש אמת בכל חלום, איברסן.
אומרים שיש אמת בכל חלום.
[איינר צוחק]
[נאנח]
[נהמות]
[איבר] רואה את זה?
האם זה…
לא, זה לא יכול להיות.
זהו, קפטן? האם זה…
האם זו המכונית... משלחת דנמרק?
זה קרוסלי!
[איבר צועק]
זה מגוחך.
הממ…
זה קרוסלי.
תראה את הסלע הזה. -כֵּן.
[נהמות]
[שניהם מתנשפים]
[טְרִיקָה]
[חורק]
סֶרֶן.
-מה? קפטן, מישהו כאן.
שלום?
[איינר] 23 ביולי 1911.
מחפש…
איינר מיקלסן.
אין סימן.
יוסף מוצפלדט.
[צעק חנוק]
ברגן.
[נאנח]
יכול היה להיות יותר גרוע.
קדימה, תגיד את זה.
מה אמרת?
אני רק אומר שזה יכול היה להיות יותר גרוע. יכול היה להיות יותר גרוע.
מה יכול היה להיות יותר גרוע?
אני רק אומר…
-אם היינו-- -אל תהיה חכם, איבר.
אני יודע מה אתה רוצה להגיד.
כן, היינו צריכים להשאיר פתק מזוין!
[דלת נטרקת]
[איינר צועק]
[צועק בתסכול]
[איינר נוהם]
[צועק]
[משבי רוח]
[יורגנסן] השר, כשהמלח מצא את הצריף, הוא היה מכוסה.
אף פעם לא השארנו את זה ככה. מישהו היה שם.
כן, הצריף.
הממ.
אכפת לך שנלך ונדבר?
בכלל לא.
אני יודע שאתה איש עסוק מאוד. -עסוק?
[מצחקק]
תודה. נראה שכל העם מקרקש בקערת מתחננים.
ואז יש את סוגיית גרינלנד שבה אנחנו צריכים לשכנע את האנשים שלנו
שזה כדאי כלכלית לשמור על המושבות האומללות האלה,
וזה לא, כמובן,
תוך כדי ניסיון לשכנע את שאר העולם
שעדיין יש לנו מראית עין של שליטה.
כואב לך?
אני אשרוד.
טוב טוב.
בכל מקרה, עסקי ההצלה של מיקלסן.
אנו מעריכים ומבינים את חשיבות העבודה שהוא לקח על עצמו,
כמובן.
[מצחקק] האמריקאים, הם נואשים.
תוקעים את הדגלים הקטנים שלהם בקרח בכל מקום
והבחור המחורבן הזה של פירי שתובע את הקוטב הצפוני.
אנחנו לא יכולים לקבל את זה. זה מגוחך.
אני בטוח שהקפטן איבטח את הראיות.
אבל אתה לא יודע את זה, נכון?
אתה גם לא יודע לאן במדינה העצומה הזו אנחנו צריכים לשלוח משלחת חילוץ.
-אני יודע שקשה לך לשאת את זה. -הם לא ישרדו עוד שנה.
אם לא נשיג לשם ספינה לפני שהקרח יקפא בקיץ הבא,
לא רק שאנחנו מוותרים עליהם, אלא גם על גרינלנד.
[מנקה את הגרון]
כבר הצענו פרס נדיב מאוד.
יותר מזה, אני לא יכול לעשות.
עכשיו, אני מצטער, סגן.
זמן תם.
[מנוגן אלוהים, רבותי שמחים]
♪ ינוח אלוהים, רבותי העליזים... ♪
-אבל תרצה, קפטן? בכנות, איבר, אני לא יודע.
[נאנח] זה לא כמוך.
מה?
לא לדעת את דעתך.
בעצם, אנחנו יכולים פשוט לעזוב את זה?
זה יפה
נושא קודר.
[נאנח]
♪ הו, בשורות של נחמה ושמחה ♪
זה חג המולד הראשון שלנו כאן, בבקתה?
שְׁנִיָה.
שְׁנִיָה?
כן, שני בצריף.
שלישי בגרינלנד.
אה.
[לילה שקט מנגן]
חג שמח, אייבר. -חג שמח, קפטן.
[איינר מכחכח בגרונו]
אני אגיד לך משהו שאני יודע בוודאות.
זה שבזמן שעדיין היו לך ידיים, לא יכולתי...
או לכל הפחות אצבעות.
אני לא אוהב לדבר על זה או לחשוב על זה,
אבל בשבילי, הידיים הן שמבדילות בין בני אדם לבעלי חיים.
בעזרת הידיים שלנו אנחנו יכולים לעשות את כל הדברים שבעלי חיים לא יכולים לעשות.
אז אם הידיים שלי הוסרו לפני מותי?
בלי ידיים.
כן, אז... כן, יכולתי לאכול אותך בשמחה.
[מנקה את הגרון]
אני יכול רק לומר…
[מהסס]
כך…
לקוות.
אתה בסדר, קפטן?
ממ.
[נהמות]
כאן! כאן!
היי!
[הִתנַשְׁמוּת]
[נהמות]
[אישה] זה בסדר.
נגה?
פשוט התגעגעתי אליך כל כך.
גם אני.
קפטן, נהיה קר כאן בחוץ. תחזור פנימה.
אתה בסדר?
קפטן, האם אתה...
הו כן.
ממזר קטן ומעצבן.
[נגה] האם זה היה שווה את זה?
זה מה שרצית?
יש עוד זמן, לא?
בשביל ספינה?
כֵּן.
למישהו שיבוא.
הקרח עדיין לא לגמרי בלתי עביר, נכון?
אני הולך לחפש בכל מקרה.
המים פשוט רתחו.
[משבי רוח]
[דלת נסגרת]
אני מודאג לגביו.
[נגה] הוא נראה בסדר.
הוא נראה בסדר.
כולנו יכולים להיראות בסדר.
אבל בפנים…
הוא לא אותו הדבר.
אני חושב שהוא לקח את זה קשה.
אני חושב שהוא מאשים אותי
על החמצת הספינה.
אנחנו צריכים לפקוח עליו עין,
לוודא שדברים לא יהיו יותר מדי.
[יללות הרוח]
[צעדים מתקרבים]
אתה מאמין ברוחות, קפטן?
רְפָאִים?
כאילו... אנשים מתים עדיין כאן?
אל תהיה מטומטם.
פגשתי את סבא שלי קודם.
סבא שלך?
כאן?
לא. רק על הגבעה.
מה זאת אומרת פגשת אותו?
הרגשת אותו? הרגשת את הנוכחות שלו?
[איבר] לא.
אני לא בטוח.
אני חושב שאולי הוא נפטר
בזמן שהיינו כאן.
[מהסס]
זה לא בהכרח אומר שהוא מת.
לא. אולי לא.
אני מצטער. אני... אני ממש מצטער.
-לא התכוונתי... -[איבר] לא.
-אם יש משהו שאני יכול, אתה יודע-- -אני יודע.
אתה תמיד כאן.
[מצחקק]
[נגה] מה אם לא תחזור הביתה?
היה לך הכל.
- עמדנו להתחתן. -לא הייתה לי אופציה.
-לא יכולתי לראות דרך אחרת. -מישהו אחר יכול לעשות את זה. למה אתה?
אף אחד אחר לא היה יכול לעשות את זה.
אני לא יודע למה זה היה צריך להיות אני, אבל זה קרה. זה תמיד עמד להיות אני.
מה עם אייבר? הייתה לו ברירה?
הוא התנדב. הוא ידע את הסכנות.
אתה יודע שאף אחד לא בא לקחת אותך?
-אני יודע. -לא?
[ייפחה] אני יודע.
לא הייתי צריך לעזוב אותך.
אני מצטער.
[ייפחות]
[משבי רוח]
[קרני ירח מאת ויקטור הרברט מנגן]
♪ היום נגמר ♪
-♪ והלילה מגיע ♪ -[נגה צוחקת]
♪ והציפורים חיפשו את הקן שלהן ♪
♪ הכוכבים מתעוררים אחד אחד ♪
♪ הרוחות הלוחשות עדיין ♪
♪ הירח מאיר באור זוהר ♪
♪ האם העמק והגבעה הכספים ♪
♪ קרני ירח בוהקות רכות מעל ♪
♪ תן לי... ♪
[איינר נאנק]
מה זה?
אה.
לא, זה זה. זה דוחה.
-אל תהיה טיפש. תן לי לראות. -לא.
צא החוצה. צא החוצה! צא החוצה!
♪ הגורל עלול להפריד בינינו... ♪
אייבר?
אייבר!
לא.
אני מצטער! אני מצטער!
-תנסח את זה בשבילי. -מה?
תנסח את זה בשבילי.
-אתה צוחק? -אנא.
בְּתוֹך.
[הִתנַשְׁמוּת]
[איבר] בסדר. בסדר.
[נושפת]
-בסדר. -כֵּן.
-אל תזוז. -ממ.
[נהנה]
פשוט עשה זאת!
בסדר.
[ברעד] שלושה,
שתיים,
אחד.
[מחטף]
[צועק]
[ציפורים מצייצות]
[נגה צוחקת]
[מקשקש]
[איבר נאנח]
[מצקשק]
כן!
בוקר, קפטן.
אתה ישן כבר שעות.
חלמתי.
הייתי בבית.
הממ! זה נחמד בשבילך.
איך הצוואר מחזיק מעמד?
[מצחקק]
גם לי היה חלום.
אני כמעט מרגישה אשמה על זה.
אני יודע שבחרת בה,
אבל אני מניח שאמש, היא החליטה לבחור בי,
אם אתה יודע למה אני מתכוון.
ראית את הפסים בחוץ?
אני אלך להסתכל. יכול להיות ארנב או משהו.
[דלת נסגרת]
אני לא רוצה לדעת.
[נגה] זה היה רק חלום.
אני לא רוצה לדעת.
אני הולך להרוג אותו.
[מקשקש]
[איבר שורק]
[איינר] אתה לקחת אותה!
לקחת אותה! לקחת אותה!
[נהנה]
סֶרֶן.
עצור עצור. תפסיק!
-[איינר] היא הייתה שלי! -זה בסדר.
-שלי! -זה בסדר.
[נהנה]
[הִתנַשְׁמוּת]
[דלת נסגרת]
קפטן, זה לא אמיתי.
תרגע.
זה לא אמיתי.
לא לא לא!
קפטן, תוריד את זה. -[נאגה] אל תעשה את זה!
זה לא אמיתי.
-תרגע. -[נגה] אל תעשה את זה. זה לא אמיתי.
[איבר] זה לא אמיתי.
-אל תעשה את זה! -[איבר] הניח את האקדח.
-[נגה] תפסיק! -זה לא אמיתי!
-הנח את זה. -הנח את זה!
-הנח את זה! -[נגה] איינר, תפסיק!
[איבר מתנשף]
[ברכות] פשוט…
[איינר ממלמל]
[ייפחות]
[שפיכת מים]
אני מצטער, איבר.
זה מעולם לא קרה.
בסדר?
כמה אוכל נשאר לנו?
[איבר נאנח]
כמעט ולא.
-תַחְמוֹשֶׁת? -היו לנו שתי מחסניות.
[צעדים עמומים]
[טְרִיקָה]
[חובט]
[צעדים מתקרבים]
אתה רואה משהו?
לא.
[נהמה]
[דוב נוחר]
זה דוב!
איפה הרובה?
-זה בצריף האחסון! -מה?
[חורק]
לעשות רעש. לעשות רעש!
[איינר צועק]
[צועק]
[לוחש] אתה חושב שזה נעלם?
אני לא יודע.
[צעדים עמומים]
אייבר?
-[ברכות] אייבר. איבר. -[נהימות]
הדוב. הדוב!
-כֵּן? -כֵּן.
סיכוי אחד. ירייה אחת. אל תחמיצו.
[נשימה כבדה]
אחת שתיים שלוש.
[בכי מלחמה]
בסדר. היי.
[הִתנַשְׁמוּת]
[גבר] תן לי את הנשק שלך.
את בטוחה.
זה בסדר.
אתה הולך הביתה עכשיו.
[צפצוף קוד מורס]
[נירגורד] מהי המשימה החשובה ביותר עבור חוקר?
כשאתה נוסע לארצות לא ידועות כדי לגלות חלקים חדשים של כדור הארץ,
זה כדי להבטיח את תיעוד התגליות שלך
נשלחים בחזרה בריאים ושלמים,
איתך או בלעדיך.
אחרת, הכל לשווא.
הדם, היזע והדמעות יהיו לחינם.
שלא כמו חברי העיתונות הדנית המכובדים,
אנחנו בממשלת דנמרק לא פקפקנו לרגע
שקפטן מיקלסן יחזור הביתה בריא ושלם.
שיחקנו את חלקנו בהבטחת חזרתו הבטוחה של גיבור דני.
[תְשׁוּאוֹת]
כל כך הרבה אנשים שם.
ממ.
אתה מכיר את הספינה הזאת,
הטיטאניק?
ממ.
זה רק הלך ושקע.
רצית לעבוד על זה. -[מצחקק]
בַּר מַזָל.
תמיד היה לי מזל, אני.
לא.
אני בר המזל.
לא הייתי עומד כאן אם זה לא היה בשבילך.
[נירגורד] ...מה שמוביל אותי לקרוא...
תודה לך, איבר.
בהתבסס על הממצאים שהביא קפטן אינאר מיקלסן,
ארצות הברית מאשרת בזאת
שפירי לנד אינו אי,
אלא חלק מגרינלנד.
[תְשׁוּאוֹת]
[נירגורד] ארצות הברית של אמריקה לא טוענת...
[איינר] אייבר.
-כֵּן? -האם עומדת שם אישה?
כן.
[תְשׁוּאוֹת]
סֶרֶן…
סֶרֶן.
[איבר] קפטן.
[איבר מכחכח בגרון]
-[נירגורד] זה נותן לי עונג רב... -מזל טוב, רבותי.
תודה.
...להיות האדם הראשון שמקבל את פניו הביתה
הגברים שהפכו את הבלתי אפשרי לאפשרי.
אממ…
זה איבר.
איבר איברסן.
-תענוג לפגוש אותך, מיס... -הולם.
נגה הולם.
[תְשׁוּאוֹת]
תענוג לפגוש אותך, מיס הולם.
ואת.
קפטן איינר מיקלסן
ואיבר איברסן.
ללכת. הם מחכים לך.
[מצחקק] הם חזרו, אני מבטיח לך!
[קהל צוחק]
-שר בממשלה. איבר איברסן. -תודה לך אדוני.
[קהל מריע]
[מחיאות כפיים נמשכות]
Downloaded from subtitlesnest.com