פעם, בארץ רחוקה,
נסיך צעיר גר בטירה נוצצת.
למרות שהיה לו כל מה שלבו חפץ,
הנסיך היה מפונק, אנוכי ולא אדיב.
אבל אז, ליל חורף אחד,
אישה קבצן זקנה הגיעה לטירה
והציע לו ורד בודד
בתמורה למקלט מהקור העז.
נדחה מהמראה המחורבן שלה,
הנסיך גיחך על המתנה והרחיק את הזקנה.
אבל היא הזהירה אותו לא שולל במראה החיצוני,
כי היופי נמצא בפנים.
וכאשר פיטר אותה שוב, נמס כיעורה של הזקנה
לחשוף קוסמת יפה.
הנסיך ניסה להתנצל, אבל זה היה מאוחר מדי,
כי היא ראתה שאין אהבה בלבו.
וכעונש,
היא הפכה אותו לחיה נוראית
והטיל כישוף רב עוצמה על הטירה ועל כל מי שגר בה.
מתבייש בצורתו המפלצתית,
החיה הסתיר את עצמו בתוך טירתו
עם מראת קסם כחלון היחיד שלו לעולם החיצון.
הוורד שהיא הציעה
היה באמת ורד מכושף,
אשר יפרח עד שנתו ה-21.
אם הוא היה יכול ללמוד לאהוב אחר
ולהרוויח את אהבתה בתמורה עד שעלת הכותרת האחרונה נפל,
ואז הקסם יישבר.
אם לא, הוא היה נידון
להישאר חיה לכל עת.
ככל שחלפו השנים,
הוא נפל לייאוש ואיבד כל תקווה,
כי מי יוכל אי פעם ללמוד לאהוב חיה?
עיירה קטנה, זה כפר שקט
כל יום כמו הקודם
עיירה קטנה, מלאה באנשים קטנים
מתעורר לומר...
שם הולך האופה עם המגש שלו, כמו תמיד
אותו לחם ולחמניות ישנים למכירה
כל בוקר בדיוק אותו דבר
מהבוקר שהגענו
לעיר המחוז הענייה הזו
בוקר טוב, בל. -בוקר, מסייה.
-לאן אתה נוסע? -חנות הספרים.
זה עתה סיימתי את הסיפור הנפלא ביותר
-על גבעול שעועית ומפלצת ו... -זה נחמד.
מארי, הבאגטים! הזדרז!
תראה, הנה היא הולכת הילדה מוזרה, אין ספק
מבולבל ומוסח דעת, אתה לא יכול לדעת?
אף פעם לא חלק מכל קהל
כי הראש שלה מורם על איזה ענן
אין להכחיש שהיא בחורה מצחיקה שבה בל
-בונזור -יום טוב
מה שלום המשפחה שלך?
-בונזור -יום טוב
מה שלום אשתך?
אני צריך שש ביצים
זה יקר מדי
חייבים להיות יותר מהחיים הפרובינציאליים האלה
-יְפֵהפִיָה. -בוקר טוב.
באתי להחזיר את הספר ששאלתי.
סיים כבר?
לא יכולתי להניח את זה מהיד. יש לך משהו חדש?
לא מאתמול.
זה בסדר. אני אלווה את זה.
את זה? אבל קראת את זה פעמיים.
ובכן, זה הפייבוריט שלי.
מקומות רחוקים, קרבות חרבות נועזים, לחשי קסם, נסיך מחופש.
אם אתה כל כך אוהב את זה, זה שלך.
אבל, אדוני... אני מתעקש.
ובכן, תודה לך. תודה רבה לך.
תראה, הנה היא הולכת הילדה הזו כל כך מוזרה
מעניין אם היא מרגישה טוב
עם מראה חלומי ורחוק
והאף שלה תקוע בספר
איזה פאזל לכולנו היא בל
זה לא מדהים?
זה החלק האהוב עליי
כי אתה תראה
כאן היא פוגשת את הנסיך צארמינג
אבל היא לא תגלה שזה הוא
עד פרק שלישי
היי, היי! היי היי היי!
עכשיו זה לא פלא שפירוש השם שלה הוא יופי
למראה שלה אין מקבילה
אבל מאחורי החזית ההוגנת הזו
אני חושש שהיא די מוזרה
שונה מאוד מכולנו
היא לא דומה לכולנו
כן, שונה מכולנו היא בל
וואו! לא החמצת אף זריקה, גסטון.
אתה הצייד הכי גדול בכל העולם!
-אני יודע. -אין חיה בחיים
יש סיכוי נגדך.
-ואף ילדה, לצורך העניין. זה נכון, לפו.
והכונתי שלי לזה.
-בתו של הממציא? -היא האחת.
-ילדת המזל שאני עומד להתחתן איתה. -אבל היא...
-הילדה הכי יפה בעיר. אני יודע, אבל...
זה עושה אותה הכי טובה.
והאם לא מגיע לי הטוב ביותר? -ובכן, כמובן. כלומר, אתה כן.
ממש מהרגע שפגשתי אותה, ראיתי אותה
אמרתי שהיא מהממת ונפלתי
כאן בעיר יש רק היא
מי יפה כמוני
אז אני מתכננת לחזר ולהתחתן עם בל
תראה, הנה הוא הולך
הוא לא חולם?
מסייה גסטון
הו, הוא כל כך חמוד
תהיה בשקט, לבי
אני בקושי נושם
הוא כל כך גבוה, כהה, חזק וחתיך
-בונזור -יום טוב
אתה קורא לזה בייקון? -איזה ענבים מקסימים
-קצת גבינה -עשרה יארד
-סליחה -אני אביא את הסכין
בבקשה תן לי לעבור -הלחם הזה, הוא מעופש
-הדגים האלה, הם מריחים -מאדאם טועה
חייבים להיות יותר מהחיים הפרובינציאליים האלה
רק תראה, אני הולך להפוך את בל לאשתי
תראה, הנה היא יוצאת ילדה מוזרה אבל מיוחדת
מדמואזל מוזר ביותר
חבל וחטא
היא לא ממש מתאימה
כי היא באמת בחורה מצחיקה
בחורה יפה אבל מצחיקה
היא באמת בחורה מצחיקה
בל הזו
-שלום, בל. -בונזור, גסטון.
גסטון, אפשר לקבל את הספר שלי, בבקשה?
איך אתה יכול לקרוא את זה? אין תמונות.
ובכן, יש אנשים שמשתמשים בדמיון שלהם.
בל, הגיע הזמן שתוציא את הראש מהספרים האלה
ושם לב לדברים חשובים יותר.
כמוני.
כל העיר מדברת על זה.
לא מתאים לאישה לקרוא.
עד מהרה היא מתחילה לקבל רעיונות ולחשוב.
גסטון, אתה ראשוני באופן חיובי.
למה, תודה לך, בל.
מה אתה אומר, אתה ואני נטייל לטברנה
-ולהסתכל על הגביעים שלי? -אולי בפעם אחרת.
-מה לא בסדר איתה? -היא מטורפת.
הוא מהמם.
בבקשה, גסטון, אני לא יכול. אני צריך להגיע הביתה כדי לעזור לאבא שלי.
הֱיה שלום.
הלונה הזקן והמטורף הזה. הוא צריך את כל העזרה שהוא יכול לקבל.
אל תדבר על אבא שלי ככה.
כֵּן! אל תדבר על אבא שלה ככה.
אבא שלי לא משוגע. הוא גאון.
-אַבָּא? -איך לעזאזל זה קרה?
-תכלס! -אתה בסדר, אבא?
אני... אני כמעט מוכן לוותר על חתיכת הזבל הזה.
-אתה תמיד אומר את זה. אני מתכוון לזה הפעם!
לעולם לא אביא את המתקן בעל הראש הזה לעבוד!
כן אתה תעשה. ואתה תזכה בפרס ראשון ביריד מחר.
ולהפוך לממציא מפורסם בעולם.
אתה באמת מאמין בזה?
תמיד יש לי.
ובכן, למה אנחנו מחכים? אני אסדר את הדבר הזה תוך זמן קצר.
תן לי את זה... הקלינצר הרגלי שם.
אז, נהניתם בעיר היום?
יש לי ספר חדש.
אבא, אתה חושב שאני מוזר?
הבת שלי? מוזר?
מאיפה יש לך רעיון כזה?
אני לא יודע. רק שאני לא בטוח שאני משתלב כאן.
אין אף אחד שאני באמת יכול לדבר איתו.
מה עם גסטון ההוא? הוא בחור חתיך.
הוא חתיך, בסדר, וגס רוח ומתנשא ו...
אבא, הוא לא בשבילי.
ובכן, אל תדאג.
כי ההמצאה הזו תהיה התחלה של חיים חדשים עבורנו.
אני חושב שזה עשה את זה. עכשיו, בואו ננסה את זה.
-זה עובד! -זה כן?
-זה כן! - עשית את זה.
באמת עשית את זה!
תתחבר פיליפ, ילדה. אני יוצא ליריד!
להתראות, אבא. בהצלחה.
להתראות, בל. תיזהר כל עוד אני לא.
אנחנו צריכים להיות שם עד עכשיו.
אולי פספסנו סיבוב.
אני מניח שהייתי צריך לקחת... חכה רגע.
לא. בוא נלך בדרך זו.
קדימה, פיליפ, זה קיצור דרך. אנחנו נהיה שם תוך זמן קצר.
זה לא יכול להיות נכון. לאן לקחת אותנו, פיליפ?
מוטב שנסתובב.
וואו. וואו, ילד. וואו, עכשיו, וואו, פיליפ.
תזהר! לא!
וואו!
וואו, ילד!
גב, גב, גב!
ילד טוב. ילד טוב. זה טוב, זה... גבה!
יציב, יציב, עכשיו. יַצִיב.
יַצִיב. לא, פיליפ!
פיליפ?
עֶזרָה! האם... מישהו שם?
עֶזרָה!
שלום?
שלום!
המסכן כנראה איבד את דרכו ביער.
תשמור על שקט. אולי הוא ייעלם.
מישהו שם?
אף מילה, לומייר. אף מילה אחת.
אני לא מתכוון לחדור, אבל איבדתי את הסוס שלי
ואני צריך מקום לשהות בו ללילה.
קוגסוורת, יש לב.
כמובן, אדוני, אתה מוזמן לכאן.
מי אמר את זה?
כאן.
-איפה? -שלום.
לא ייאמן!
ובכן, עכשיו עשית את זה, לומייר.
נֶהְדָר. פשוט אפרסקי.
-איך זה מושג? -הנח אותי מיד.
תפסיק עם זה! תפסיק עם זה, אני אומר!
אדוני, סגור את זה מיד!
-אכפת לך? אני מבקש סליחה.
זה... רק שמעולם לא ראיתי שעון ש...
אתה ספוג עד העצם, מסייה.
לבוא. תחמם את עצמך ליד האש.
-תודה. -לא לא לא!
אתה יודע מה המאסטר יעשה אם הוא ימצא אותו כאן.
אני דורש ממך לעצור שם.
לא לא. לא הכיסא של המאסטר.
אני לא רואה את זה. אני לא רואה את זה.
ובכן, שלום לך, ילד.
-איזה שירות. -בסדר.
זה הלך רחוק מספיק. אני אחראי כאן...
איך אתה רוצה מקום נחמד של תה, אדוני? זה יחמם אותך תוך זמן קצר.
לא. אין תה. בלי תה!
השפם שלו מדגדג, אמא.
שלום.
יש כאן זר.
מאסטר, הרשה לי להסביר. האדון אבד ביער.
הוא היה קר ורטוב, אז...
מאסטר, אני רוצה לנצל את הרגע הזה כדי לומר
הייתי נגד זה מההתחלה. הכל היה באשמתו.
ניסיתי לעצור אותם. האם יקשיבו לי? לא לא...
מי אתה? מה אתה עושה פה?
אני... אני... הלכתי לאיבוד ביער ו...
אתה לא רצוי כאן!
אני... אני... אני מצטער.
-במה אתה בוהה? -שום דבר.
אז, באת לבהות בחיה, נכון?
בבקשה, לא התכוונתי לפגוע! פשוט הייתי צריך מקום לשהות בו.
אני אתן לך מקום לינה! -לא, לא, בבקשה! לא! לא!
אוי ואבוי. בל תקבל את הפתעת חייה, מה, גסטון?
כן, זה יום המזל שלה.
אני רוצה להודות לכולכם שבאתם לחתונה שלי.
ראשית, כדאי שאכנס לשם ואציע נישואין לילדה.
ואתה, לפאו, עכשיו, כשבל ואני יוצאות מהדלת הזו...
אני יודע. אני יודע. אני מקים את הלהקה!
-עדיין לא. -מצטער.
גסטון, איזו הפתעה נעימה.
נכון, אבל? אני פשוט מלא הפתעות.
את יודעת, בל, אין בחורה בעיר
מי לא ישמח להיות בנעליים שלך.
זה היום...
זה היום שהחלומות שלך מתגשמים.
מה אתה יודע על החלומות שלי, גסטון?
שפע! כאן. דמיין את זה.
בקתת ציד כפרית, ההרוג האחרון שלי צולה על האש
ואשתי הקטנה מעסה את רגלי
בזמן שהקטנים משחקים על הרצפה עם הכלבים.
-יהיו לנו שישה או שבעה. -כלבים?
לא, בל.
-לחתום בנים כמוני. תאר לך את זה.
אתה יודע מי תהיה האישה הקטנה הזו?
-תן לי לחשוב. -את, בל.
גסטון, אני... אני חסר מילים.
אני באמת לא יודע מה להגיד.
-תגיד שאתה תינשא לי. אני מאוד מצטער, גסטון, אבל...
אבל אני פשוט לא מגיע לך!
אז איך זה הלך?
את בל לאשתי.
אל תטעו בעניין.
רָגִישׁ.
האם הוא נעלם?
האם אתה יכול לדמיין? הוא ביקש ממני להתחתן איתו.
אני, אשתו של הקמצן וחסר המוח הזה...
מאדאם גסטון
אתה לא יכול פשוט לראות את זה?
מאדאם גסטון
אשתו הקטנה
לא, אדוני, לא אני, אני מבטיח את זה
אני רוצה הרבה יותר מהחיים הפרובינציאליים האלה
אני רוצה הרפתקה במרחב הגדול איפשהו
אני רוצה את זה יותר ממה שאני יכול להגיד
ולפעם אחת זה עשוי להיות מפואר
כדי שמישהו יבין
אני רוצה הרבה יותר ממה שהם תכננו
פיליפ! מה אתה עושה פה? איפה... איפה אבא?
איפה הוא, פיליפ? מה קרה?
אנחנו חייבים למצוא אותו. אתה חייב לקחת אותי אליו.
מה זה המקום הזה?
פיליפ, בבקשה, יציב.
יַצִיב.
אַבָּא!
לא יכולנו לשתוק, נכון?
פשוט היה צריך להזמין אותו להישאר, לא?
תגיש לו תה, שב על כיסא האדון. ללטף את הכלב.
ניסיתי להיות מסביר פנים.
שלום?
מישהו כאן?
שלום?
אַבָּא? אַבָּא?
האם את כאן?
אמא, יש ילדה בטירה.
עכשיו, ציפ, לא אבקש ממך להמציא סיפורים פרועים כאלה.
באמת, אמא. ראיתי אותה.
-אין עוד מילה. אל האמבטיה. -אבל מה?
ילדה. ראיתי בחורה בטירה.
תראה, אמרתי לך.
לא אחראי, אולי אכפת לשטן, בעל אוזניים דונגיות, רפוי לסת...
אַבָּא?
ראית את זה?
-זו ילדה! אני יודע שזו בחורה.
אתה לא רואה? היא האחת. הבחורה שחיכינו לה.
-היא באה לשבור את הכישוף. -חכה דקה. חכה דקה.
אַבָּא?
שלום? מישהו כאן?
לַחֲכוֹת! אני מחפש את אבא שלי. אני...
זה מצחיק. אני בטוח שהיה מישהו.
מישהו כאן?
-יְפֵהפִיָה? -אַבָּא!
איך מצאת אותי?
הידיים שלך כמו קרח. אנחנו חייבים להוציא אותך משם.
בל, אני רוצה שתעזוב את המקום הזה.
מי עשה לך את זה?
אין זמן להסביר. אתה חייב ללכת. עַכשָׁיו!
אני לא אעזוב אותך. -מה אתה עושה פה?
רוץ, בל!
-מי שם? מי אתה? -האדון של הטירה הזו.
באתי בשביל אבא שלי.
בבקשה תשחרר אותו. אתה לא רואה שהוא חולה?
אז הוא לא היה צריך להסיג כאן גבול!
אבל הוא יכול למות. בבקשה, אני אעשה הכל.
אין שום דבר שאתה יכול לעשות. הוא האסיר שלי.
חייבת להיות דרך שאוכל...
לַחֲכוֹת!
-קח אותי במקום. -אתה?
היית תופס את מקומו?
בל, לא! אתה לא יודע מה אתה עושה!
אם כן, היית נותן לו ללכת?
כן. אבל אתה חייב להבטיח להישאר כאן לנצח.
בוא אל האור.
לא, בל! אני לא אתן לך לעשות את זה!
-יש לך את המילה שלי. -בוצע.
לא, בל, תקשיבי לי. אני זקן. חייתי את חיי.
לַחֲכוֹת.
-יְפֵהפִיָה! -לַחֲכוֹת.
לא! אנא חס על הבת שלי. אנא!
היא כבר לא הדאגה שלך. קח אותו לכפר.
תן לי לצאת. בבקשה תשחרר אותי!
תן לי לצאת! אנא! אנא!
-לִשְׁלוֹט? -מה?
מכיוון שהילדה הולכת להיות איתנו די הרבה זמן,
חשבתי שאולי תרצה להציע לה חדר נוח יותר.
ואז שוב, אולי לא.
אפילו לא נתת לי להיפרד.
לעולם לא אראה אותו שוב.
לא הספקתי להיפרד.
אני אראה לך לחדר שלך.
החדר שלי? אבל חשבתי...
אתה רוצה... אתה רוצה להישאר במגדל?
-לא. -אז תעקוב אחרי.
תגיד לה משהו.
אני מקווה שאתה אוהב את זה כאן.
הטירה היא הבית שלך עכשיו,
כך שתוכל ללכת לכל מקום שתרצה, מלבד האגף המערבי.
-מה יש במערב... -זה אסור!
עכשיו, אם אתה צריך משהו, המשרתים שלי ישמחו אותך.
אֲרוּחַת עֶרֶב. תזמין אותה לארוחת ערב.
אתה תצטרף אלי לארוחת ערב. זו לא בקשה!
מי היא חושבת שהיא?
הבחורה הזאת הסתבכה עם הגבר הלא נכון.
אף אחד לא אומר לא לגסטון. -נכון לעזאזל.
מְפוּטָר. נִדחֶה. מושפל בפומבי.
למה, זה יותר ממה שאני יכול לשאת.
-עוד בירה? -בשביל מה? שום דבר לא עוזר.
-אני מבוזה. -מי אתה? לעולם לא.
גסטון, אתה חייב להסתדר.
אלוהים, זה מפריע לי לראות אותך, גסטון
מסתכל כל כך למטה במזבלות
כל בחור כאן ישמח להיות אתה, גסטון
גם כשלוקחים את הגושים שלך
אין גבר בעיר נערץ כמוך
אתה הבחור האהוב על כולם
כולם נראים ומעוררי השראה ממך
וזה לא מאוד קשה
כדי לראות למה
אף אחד לא חלקלק כמו גסטון
אף אחד לא מהיר כמו גסטון
אף אחד לא צוואר עבה להפליא כמו גסטון
כי אין גבר בעיר חצי גברי
מושלם, פרגון טהור
אתה יכול לשאול כל טום, דיק או סטנלי
והם יגידו לך של מי הצוות הם מעדיפים להיות
אף אחד לא היה כמו גסטון
מלך כמו גסטון
לאף אחד אין שסע בסנטר כמו גסטון
בתור דגימה, כן, אני מפחיד
בחיי, איזה בחור, גסטון ההוא
תן חמש הורות תן 1 2 היפ-היפ
גסטון הוא הטוב ביותר וכל השאר טפטופים
אף אחד לא נלחם כמו גסטון
מכבה אורות כמו גסטון
בקרב היאבקות אף אחד לא נושך כמו גסטון
כי אין אף אחד חסון וחזק
כפי שאתה רואה, יש לי את הדו-ראשי
-לא מעט ממנו שרוטים או צנומים -נכון
וכל סנטימטר אחרון שלי מכוסה בשיער
-אף אחד לא מכה כמו גסטון -מתאים לשכל כמו גסטון
בקרב יריקה אף אחד לא יורק כמו גסטון
אני טוב במיוחד בכיוח
עשר נקודות לגסטון
כשהייתי ילד אכלתי ארבע תריסר ביצים
כל בוקר לעזור לי להתרחב
ועכשיו כשגדלתי אני אוכל חמש תריסר ביצים
אז אני בערך בגודל של דוברה
אף אחד לא יורה כמו גסטון
גורם ליפייפים האלה לחבב את גסטון
ואז מסתובב כשהוא נועל מגפיים כמו גסטון
אני משתמש בקרניים בכל הקישוט שלי
בחיי, איזה בחור
גסטון
-עֶזרָה! שמישהו יעזור לי! -מוריס?
אנא! בבקשה, אני צריך את עזרתך.
הוא תפס אותה... הוא נעל אותה בצינוק.
-WHO? -יְפֵהפִיָה. אנחנו מוכרחים ללכת.
לא... אין דקה להפסיד.
וואו! לאט לאט, מוריס.
-מי סגר את בל בצינוק? -חיה!
חיה איומה ומפלצתית!
האם זו חיה גדולה? -עָצוּם.
-עם חוטם ארוך ומכוער? -מכוער להחריד.
-וניבים חדים ואכזריים? -כן כן! האם תעזור לי?
בסדר, איש זקן. אנחנו נעזור לך.
אתה? תודה תודה תודה.
מוריס הזקן והמטורף.
הוא תמיד טוב לצחוק.
מוריס הזקן והמטורף?
מוריס הזקן והמטורף.
LeFou, אני חושש שחשבתי
בילוי מסוכן
אני יודע
אבל הזבל הזקן והמטורף הזה הוא אביה של בל
והשפיות שלו היא רק ככה-ככה
עכשיו, הגלגלים בראש שלי הסתובבו
מאז שהסתכלתי על הזקן המטורף הזה
תראה, הבטחתי לעצמי שאהיה נשוי לבל
וכרגע, אני מפתח תוכנית
-אם אני... -כן?
-אז אנחנו... -לא, נכון?
-לְנַחֵשׁ. -עכשיו הבנתי!
-בוא נלך! -בוא נלך!
אף אחד לא זומם כמו גסטון
לוקח תמונות זולות כמו גסטון
מתכננת לרדוף מזיקים כמו גסטון
אז את נישואיו נחגוג בקרוב
בחיי, איזה בחור
גסטון
אף אחד לא יעזור לי?
-מי זה? גברת פוטס, יקירתי.
חשבתי שאולי תאהב כוס תה.
אבל אתה... אתה...
-זָהִיר. -זה בלתי אפשרי.
אני יודע שכן, אבל הנה אנחנו כאן.
אמרתי לך שהיא יפה, אמא, לא?
בסדר, ציפ, עכשיו זה יסתדר. לאט לאט עכשיו. אל תשפכו.
תודה.
רוצה לראות אותי עושה טריק?
-שְׁבָב! -מצטער.
זה היה דבר אמיץ מאוד שעשית, יקירתי.
כולנו חושבים כך.
אבל איבדתי את אבי, את החלומות שלי, הכל.
תתעודד, ילד. זה יסתדר בסוף.
תראה.
תקשיבי למה שאני מקשקשת
בזמן שיש ארוחת ערב לעלות על השולחן.
שְׁבָב?
ביי.
ובכן, עכשיו, במה נלביש אותך לארוחת ערב?
בוא נראה מה יש לי במגירות שלי.
כמה מביך!
הנה אנחנו. אתה תיראה מרהיב בסרט הזה.
זה מאוד נחמד מצידך, אבל אני לא הולך לארוחת ערב.
אבל אתה חייב.
ארוחת הערב מוגשת.
מה לוקח כל כך הרבה זמן?
אמרתי לה לרדת.
-למה היא עדיין לא כאן? נסה להיות סבלני, אדוני.
הילדה איבדה את אביה ואת חירותה ביום אחד.
מאסטר, חשבת
שאולי הבחורה הזו יכולה להיות זו שתפר את הכישוף?
כמובן שיש לי! אני לא טיפש.
טוֹב! אז אתה מתאהב בה,
היא מתאהבת בך, ופוף! הכישוף נשבר.
נהיה שוב בני אדם עד חצות.
זה לא כל כך קל, לומייר. הדברים האלה לוקחים זמן.
אבל הוורד כבר התחיל לנבול.
זה לא מועיל.
היא כל כך יפה ואני...
ובכן, תראה אותי!
אתה חייב לעזור לה לראות מעבר לכל זה.
אני לא יודע איך.
ובכן, אתה יכול להתחיל בכך שהופך את עצמך ליותר ייצוגי.
להזדקף. נסה להתנהג כמו גנטלמן.
כן. כשהיא נכנסת, תן לה חיוך נוצץ ומדהים.
בוא, בוא, תראה לי את החיוך.
-אבל אל תפחיד את הילדה המסכנה. תלחץ עליה עם שנינות הכוח שלך.
אבל תהיה עדין.
-להרעיף עליה מחמאות. -אבל תהיה כנה.
ומעל הכל,
-אתה חייב לשלוט במזג שלך! -אתה חייב לשלוט במזג שלך!
הנה היא!
ערב טוב.
-טוב, איפה היא? -WHO?
הילדה, כן. הילדה.
ובכן, למעשה, היא בתהליך של...
הנסיבות הן מה שהן... היא לא באה.
מה?
אוי לא. חסדך! הוד מעלתך!
בואו לא נמהר!
חשבתי שאמרתי לך לבוא לארוחת ערב!
אני לא רעב.
אתה תצא או אני... אני אפרוץ את הדלת!
מאסטר, יכול להיות שאני טועה,
אבל אולי זו לא הדרך הטובה ביותר לזכות בחיבתה של הילדה.
בבקשה נסה להיות גנטלמן.
אבל היא כל כך קשה.
בעדינות, בעדינות.
-תבוא לארוחת ערב? -לא!
עדינה, עדינה.
זה יעשה לי תענוג גדול
אם תצטרף אלי לארוחת ערב.
ואנחנו אומרים בבקשה.
-אנא. -לא תודה.
-אתה לא יכול להישאר שם לנצח! -כן אני יכול.
בסדר גמור! אז קדימה ותרעבי!
אם היא לא אוכלת איתי, אז היא לא אוכלת בכלל!
אוי לא. זה לא הלך טוב בכלל, נכון?
לומייר, תעמוד בשמירה ליד הדלת
והודיעו לי מיד אם יש שינוי קל.
אתה יכול לסמוך עליי, מון קפיטן.
טוב, נוכל גם לרדת למטה ולהתחיל לנקות.
אני מבקש יפה, אבל היא מסרבת.
מה היא רוצה שאני אעשה, תתחנן?
תראה לי את הילדה.
אבל המאסטר באמת לא כל כך גרוע, ברגע שאתה מכיר אותו.
למה אתה לא נותן לו הזדמנות?
אני לא רוצה להכיר אותו.
אני לא רוצה שיהיה לי שום קשר איתו.
אני פשוט מרמה את עצמי.
היא לעולם לא תראה בי משהו
אלא מפלצת.
זה חסר תקווה.
-אוי לא. -הו, כן.
-אוי לא. -אה, כן, כן, כן.
נכוויתי על ידך בעבר.
זוט אלאורס! היא הגיחה!
קדימה, ציפ. אל הארון עם האחים והאחיות שלך.
אבל אני לא ישנוני.
-כן אתה כן. -לא אני לא.
אני עובד ועבד כל היום, ובשביל מה?
יצירת מופת קולינרית הלכה לפח!
תפסיקו עם ההתלהמות שלכם. זה היה לילה ארוך עבור כולנו.
ובכן, אם אתה שואל אותי, היא פשוט הייתה עקשנית.
אחרי הכל, הוא כן אמר בבקשה.
אבל אם המאסטר לא ילמד לשלוט במזג הזה,
-הוא לעולם לא ישבור את... -נהדר לראות אותך
בחוץ, מדמואזל.
אני קוגסוורת, ראש משק הבית.
זה לומייר. -מכושף, שרי.
אם יש, תפסיק עם זה, כל דבר שאנחנו, בבקשה,
יכול לעשות כדי להפוך את השהות שלך לנוחה יותר...
אני קצת רעב. -אתה?
תשמע את זה? היא רעבה.
להצית את האש. שברו את הכסף. תעיר את סין.
זכור מה אמר המאסטר.
פיש טוש. אני לא מתכוון לתת לילד המסכן להיות רעב.
בסדר, בסדר. כוס מים, קרום לחם ואז...
קוגסוורת, אני מופתע ממך.
היא לא אסירה. היא האורחת שלנו.
אנחנו חייבים לגרום לה להרגיש רצויה כאן. ממש ככה, מדמואזל.
ובכן, תשמור על זה.
אם המאסטר יגלה על זה, זה יהיה הצוואר שלנו.
ברור ברור.
אבל מהי ארוחת ערב בלי קצת מוזיקה?
מוּסִיקָה?
זה בגאווה עמוקה ביותר ובהנאה גדולה ביותר
שאנו מקבלים אותך בברכה הערב.
ועכשיו, אנו מזמינים אתכם להירגע.
תן לנו להרים כיסא, כפי שחדר האוכל מציג בגאווה
ארוחת הערב שלך.
תהיה אורח שלנו, תהיה אורח שלנו
העמידו את השירות שלנו במבחן
קשר את המפית שלך על צווארך, שרי
ואנחנו מספקים את השאר
Soup du jour, מתאבנים חמים
למה, אנחנו חיים רק כדי לשרת
נסה את החומר האפור, זה טעים
לא מאמין לי? תשאל את הכלים
הם יכולים לשיר, הם יכולים לרקוד
אחרי הכל, גברת, זו צרפת
וארוחת ערב כאן היא אף פעם לא השנייה הכי טובה
קדימה, פרש את התפריט שלך
תעיף מבט ואז אתה תהיה האורח שלנו
אוי, האורח שלנו היה האורח שלנו
ראגו בקר, סופלה גבינה
פאי ופודינג, בלהבות
נכין ונגיש בטעם
קברט קולינרי
אתה לבד ואתה מפחד
אבל המשתה הכל מוכן
אף אחד לא קודר או מתלונן
בזמן שהכלים משעשעים
אנחנו מספרים בדיחות, אני עושה טריקים
עם הפמוטים של חבריי
והכל בטעם מושלם
שאתה יכול להמר
קדימה, הרם את הכוס שלך
זכית בכרטיס חופשי משלך
להיות אורח שלנו
אם אתה לחוץ זה אוכל משובח אנחנו מציעים
תהיה אורח שלנו, תהיה אורח שלנו
תהיה אורח שלנו
החיים כל כך מטרידים
למשרת שלא משרת
הוא לא שלם בלי נשמה לחכות עליה
תרד!
הימים הטובים ההם
כשהיינו שימושיים
פתאום חלפו הימים הטובים האלה
עשר שנים אנחנו מחלידים
צריך כל כך הרבה יותר מניקוי אבק
צריך פעילות גופנית
הזדמנות להשתמש בכישורים שלנו
רוב הימים אנחנו פשוט שוכבים מסביב לטירה
רפוי, שמן ועצלן
נכנסת ואופס-א-דייזי
זה אורח, זה אורח
סאקים בחיים, ובכן, אהיה מבורך
יין נמזג ותודה לאל
דחסתי את המפיות טריות
עם קינוח, היא תרצה תה
ויקירי, זה בסדר מבחינתי
בזמן שהכוסות עושות את הנעליים הרכות שלהן
אני אבעבע, אני אתבשל
אני יתחמם, חם מאוד
למען השם, זה נקודה?
נקה את זה אנחנו רוצים שהחברה תתרשם
יש לנו הרבה מה לעשות
זה גוש אחד או שניים?
בשבילך, האורח שלנו
-היא האורחת שלנו -היא האורחת שלנו
תהיה אורח שלנו
היה אורח שלנו, היה אורח שלנו הפקודה שלנו היא בקשתך
בואו נלך, אנשים. הכיף נגמר. כאן. להתיישר.
עברו 10 שנים מאז שהיה לנו מישהו כאן
ואנחנו אובססיביים
עם הארוחה שלך, עם הקלות שלך
כן, אכן, אנו שואפים לרצות
בזמן שאור הנר עדיין זוהר
תן לנו לעזור לך, נמשיך
קורס אחר קורס
אחד אחד
עד שאתה צועק, די, סיימתי!
אז נשיר אותך לישון תוך כדי עיכול
הלילה, תרים את רגליך
אבל בינתיים, בואו נאכל
תהיה אורח שלנו
בבקשה תהיה שלנו
אוֹרֵחַ
-בראבו! זה היה נפלא. -תודה.
תודה לך, מדמואזל. הופעה טובה, לא? כל אחד!
אלוהים אדירים, תראה את השעה. עכשיו זה הולך למיטה, למיטה.
לא יכולתי ללכת לישון עכשיו.
זו הפעם הראשונה שלי בטירה קסומה.
קָסוּם!
מי אמר משהו על שהטירה מכושפת?
זה היית אתה, לא?
הבנתי את זה בעצמי.
אני רוצה להסתכל מסביב, אם זה בסדר.
-האם תרצה סיור? -חכי שנייה. חכי שנייה.
אני לא בטוח שזה רעיון כל כך טוב.
אנחנו לא יכולים לתת לה ללכת לחטט במקומות מסוימים,
אם אתה יודע למה אני מתכוון.
אולי תרצה לקחת אותי.
אני בטוח שאתה יודע כל מה שצריך לדעת על הטירה.
נו. למעשה, אני...
כן אני כן.
כפי שאתה יכול לראות, פסאודו-חזית הוסרה
לחשוף את עיצוב הרוקוקו המינימליסטי.
שימו לב לתקרות הקמורות ההפוכות והבלתי רגילות.
זוהי דוגמה נוספת לתקופת הבארוק המאוחרת-ניאו-קלאסית.
וכמו שאני תמיד אומר, אם זה לא בארוק, אל תתקן את זה.
איפה הייתי?
כפי שהיית!
עכשיו, אם יורשה לי להסב את תשומת לבך אל התומכות המעופפות מעל...
מדמואזל?
-מה קורה שם? -איפה? שם? שום דבר.
שום דבר לא מעניין בכלל באגף המערבי.
מאובק, משעמם, משעמם מאוד.
אז זה האגף המערבי!
נעים ללכת.
מעניין מה הוא מסתיר שם למעלה.
-הַסתָרָה? המאסטר לא מסתיר דבר. -אז זה לא יהיה אסור.
אולי מדמואזל תרצה לראות משהו אחר?
יש לנו שטיחי קיר משובחים כל הדרך חזרה ל...
-אולי אחר כך. -הגנים.
או... או ה... הספרייה, אולי?
יש לך ספרייה?
-כן. אכן. -עם ספרים.
-המון ספרים. -הרים של ספרים.
-יערות של ספרים. -מפלים.
-התפרצויות עננים. -ביצות של ספרים.
יותר ספרים ממה שאי פעם תוכל לקרוא במהלך החיים.
ספרים בכל נושא שנלמד אי פעם
מאת כל מחבר שאי פעם הניח עט על הנייר.
-למה באת לכאן? אני... אני מצטער.
הזהרתי אותך לעולם לא לבוא לכאן! - לא התכוונתי לפגוע.
אתה מבין מה יכולת לעשות?
אנא! תפסיק!
-צא החוצה! -לא!
צא החוצה!
לאן אתה הולך?
הבטחה או לא הבטחה, אני לא יכול להישאר כאן עוד דקה.
לא, רגע, בבקשה! המתן בבקשה!
לא!
כאן עכשיו. אל תעשה את זה.
פשוט תחזיק מעמד.
זה כואב!
אם תחזיק מעמד, זה לא יכאב כל כך!
ובכן, אם לא היית בורח, זה לא היה קורה.
אם לא היית מפחיד אותי, לא הייתי בורח.
ובכן, לא היית צריך להיות באגף המערבי!
ובכן, אתה צריך ללמוד לשלוט במזג שלך.
עכשיו, תחזיק מעמד. זה עלול לעקוץ מעט.
דרך אגב, תודה שהצלת את חיי.
בבקשה.
אני בדרך כלל לא עוזב את בית המקלט באמצע הלילה,
אבל הוא אמר שתעשה את זה שווה את הזמן שלי.
-אני מקשיב. -זה ככה.
יש לי את הלב שלי להתחתן עם בל,
אבל היא צריכה קצת שכנוע.
סרב לו שטוח.
כולם יודעים שאביה מטורף.
הוא היה כאן הלילה והשתולל על חיה בטירה.
מוריס אינו מזיק.
הנקודה היא, בל תעשה הכל כדי למנוע ממנו להיות נעול.
כן, אפילו להתחתן איתו.
אז אתה רוצה שאני אזרוק את אביה לבית המקלט,
אלא אם כן היא תסכים להתחתן איתך.
זה בזוי.
אני אוהב את זה.
אם אף אחד לא יעזור לי, אז אני אחזור לבד.
כן, זה הכל? לא אכפת לי מה צריך.
אני אמצא את הטירה הזאת ואיכשהו, אני...
אני אוציא אותה משם.
-יְפֵהפִיָה! מוריס! -נו טוב.
מניח שזה לא יעבוד, אחרי הכל.
הם צריכים לחזור מתישהו.
וכשיעשו זאת, נהיה מוכנים לקראתם.
לפו, אל תזוז מהמקום הזה עד שבל ואביה יחזרו הביתה.
אבל... אבל אני...
אֱגוֹזִים.
מעולם לא הרגשתי ככה לגבי אף אחד.
אני רוצה לעשות משהו בשבילה. אבל מה?
ובכן, יש את הדברים הרגילים.
פרחים, שוקולדים, הבטחות שאתה לא מתכוון לקיים.
לא לא. זה חייב להיות משהו מאוד מיוחד.
משהו שמעורר בה עניין. חכה דקה.
יְפֵהפִיָה?
יש משהו שאני רוצה להראות לך.
אבל קודם כל, אתה צריך לעצום את העיניים.
זו הפתעה.
אני יכול לפתוח אותם? -לא לא. עדיין לא.
חכה כאן.
עכשיו אני יכול לפתוח אותם? -בסדר. עַכשָׁיו.
אני לא מאמין.
בחיים שלי לא ראיתי כל כך הרבה ספרים.
-אתה... אתה אוהב את זה? -זה נפלא.
ואז זה שלך.
תודה רבה לך.
-האם תסתכל על זה! ידעתי שזה יעבוד.
מה? מה עובד?
זה מאוד מעודד. זה לא מרגש?
-לא ראיתי כלום. -בוא, ציפ.
יש מטלות שצריך לעשות במטבח.
אבל על מה הם מדברים? מה קורה? קדימה, אמא.
יש משהו מתוק וכמעט אדיב
אבל הוא היה מרושע והוא היה גס ולא מעודן
ועכשיו הוא יקר וכל כך לא בטוח
מעניין למה לא ראיתי את זה שם קודם
היא העיפה מבט לכאן
חשבתי שראיתי
וכשנגענו היא לא נרעדה מהכפה שלי
לא, זה לא יכול להיות
אני פשוט אתעלם
אבל אז היא מעולם לא הסתכלה עליי כך בעבר
חדש וקצת מדאיג
מי חשב אי פעם
שזה יכול להיות
נָכוֹן
שהוא לא נסיך צארמינג
אבל יש בו משהו
שפשוט לא ראיתי
-טוב, מי חשב - ובכן, ברוך נשמתי
-טוב, מי היה יודע -ובכן, מי, באמת
ומי היה מנחש שהם יתכנסו לבד
-זה כל כך מוזר. חכה ונראה - נחכה ונראה
עוד כמה ימים
יכול להיות שיש שם משהו שלא היה שם קודם
אתה יודע, אולי יש שם משהו שלא היה שם קודם
מה?
יכול להיות שיש שם משהו שלא היה שם קודם
מה יש שם, אמא?
אני אספר לך כשתהיה גדול יותר.
נכון, כולכם יודעים למה אנחנו כאן.
יש לנו בדיוק 1 2 שעות, 36 דקות ו-1 5 שניות
ליצור את האווירה הכי קסומה, ספונטנית, רומנטית
ידוע לאדם או לבהמה.
ימין. אני צריך להזכיר לך
שאם יפול עלה הכותרת האחרון משושנה זו
הכישוף לעולם לא יישבר?
טוב מאוד. כולכם מכירים את המשימות שלכם.
חציכם לאגף המערבי, חציכם לאגף המזרחי,
שארכם, בואו איתי.
תרגע, קוגסוורת, ותן לטבע לעשות את שלו.
ברור שיש ביניהם ניצוץ.
כן, אבל אין שום נזק בללהבות את הלהבות, אתה יודע, קצת.
חוץ מזה, הם חייבים להתאהב הלילה אם אי פעם נצפה להיות אנושיים שוב.
-שוב אנושי. -שוב אנושי.
כן, תחשוב מה זה אומר.
אני אבשל שוב
תיראה טוב שוב
עם מדמואזל על כל זרוע
כשאני שוב אנושי
רק אנושי שוב
מלוטש ומצוחצח ונוצץ מקסם
אני עוד אחזור לחזר
שוב שיק וספורטיבי
מה שאמור לגרום לכמה בעלים לבהלה
אני אקפוץ מהמדף הזה
ותהיה אני עצמי
אני לא יכול לחכות להיות בן אדם שוב
כשאנחנו שוב בני אדם
רק אנושי שוב
כשאנחנו חפצים ומה לא עוד
כשאנחנו שוב בני אדם
שוב טוב ואנושי
הו, צרי, לא הכל יהיה מגירה עליונה?
אני אלבש שפתון ואודם
ואני לא אהיה כל כך ענק
למה, אני אכנס בקלות דרך הדלת הזו
אני אפרוץ סבויר-פייר
אני אלבש שמלות, יהיה לי שיער
זו התפילה שלי להיות שוב אנושי
כשאנחנו שוב בני אדם
רק אנושי שוב
כשהעולם שוב מתחיל להיות הגיוני
אני ארגע לשם שינוי
בֶּאֱמֶת? זה יהיה מוזר
האם אוכל לעזור אם אני מתוח?
בצריף ליד הים
אני אשב לאחור וללגום תה
תן לפרישה המוקדמת שלי להתחיל
רחוק מטיפשים עשויים שעווה
אני אגיע לנקודות פליז וארגע
כשאני שוב אנושי
אז, לטאטא את האבק הזה מהרצפה
בואו נכניס קצת אור לחדר
אני יכול להרגיש, אני יכול לדעת
מישהו עלול לשבור את הכישוף
בכל יום
להבריק את הפליז על הדלת
התריע לפח האשפה והמטאטא
אם הכל ילך כמתוכנן
הזמן שלנו אולי בהישג יד
בכל יום
פתחו את התריסים והכניסו קצת אוויר
שים את אלה כאן ושם את אלה שם
לטאטא את שנות העצב והדמעות
ולזרוק אותם
נחזור להיות בני אדם
רק אנושי שוב
כשהילדה סוף סוף משחררת את כולנו
הלחיים שוב פורחות
אנחנו שוב מניחים
נחדש את שמחת החיים שאבדה מזמן
נשחק שוב
שוב נופש
ואנחנו מתפללים שזה יהיה בהקדם האפשרי
נדחוף, נדחוף
שניהם יתאהבו
וסוף סוף נחזור להיות בני אדם
כי מעולם לא היה סיפור של צער רב יותר
מעבר לזה של גולייט והרומיאו שלה
-האם תוכל לקרוא אותו שוב? -הנה, למה אתה לא קורא לי את זה?
בסדר.
-אני לא יכול. אתה מתכוון, אף פעם לא למדת?
למדתי. קצת.
זה פשוט עבר כל כך הרבה זמן.
ובכן, הנה, אני אעזור לך.
-בוא נתחיל כאן. -כאן.
-בסדר. שניים... -שניים.
שניים ידעתי את זה. שני משקי בית...
שוב נרקוד
שוב נסתובב
אנחנו נסתובב בכזו קלות
כשאנחנו שוב בני אדם
רק אנושי שוב
נלך להסתובב עם האחת-שתיים-שלוש הישנות האלה
אנחנו נשוב לצוף
שוב נגלוש
צועדת, צועדת ככל העולה על רוחך
כמו שאדם אמיתי עושה
אני אהיה כל מה שהייתי
באותו בוקר מפואר שבו סוף סוף נולדנו מחדש
וכולנו בני אדם
שוב
הלילה זה הלילה.
אני לא בטוח שאני יכול לעשות את זה. -אין לך זמן להיות ביישן.
אתה בטח נועז, נועז.
נוֹעָז. נועז.
תהיה מוזיקה, אור נרות רומנטי
מסופק על ידי עצמי.
וכשהרגע מתאים, אתה מתוודה על אהבתך.
כן אני...
אני... אני... לא, אני לא יכול.
-אכפת לך מהילדה, נכון? -יותר מהכל.
טוב, אז אתה חייב לספר לה.
וואו! אתה נראה כל כך, אז...
מְטוּפָּשׁ.
לא בדיוק המילה שחיפשתי.
אולי קצת יותר מהחלק העליון.
הגברת שלך מחכה.
סיפור עתיק
נכון ככל שיכול להיות
בקושי חברים
ואז מישהו מתכופף
באופן בלתי צפוי
רק שינוי קטן
קטן בלשון המעטה
שניהם קצת מפחדים
אף אחד לא הכין
היפה והחיה
תמיד אותו דבר
פעם הפתעה
אי פעם כמו קודם
תמיד בטוח באותה מידה
כמו שהשמש תזרח
סיפור עתיק
מנגינה עתיקה כמו השיר
מריר מתוק ומוזר
למצוא אותך יכול לשנות
לומד שטעית
ודאי כמו השמש
עולה במזרח
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
לך לארון איתך עכשיו, ציפ. זה עבר את שעת השינה שלך.
לילה טוב אהובה.
יְפֵהפִיָה?
אתה שמח כאן איתי?
כן.
מה זה?
לו רק יכולתי לראות את אבי שוב, רק לרגע.
אני מתגעגע אליו כל כך.
יש דרך.
המראה הזו תראה לך הכל.
כל מה שתרצו לראות.
אני רוצה לראות את אבי, בבקשה.
אַבָּא. אוי לא.
הוא חולה. יכול להיות שהוא גוסס, והוא לבד.
אז אתה חייב ללכת אליו.
מה אמרת?
אני משחרר אותך. אתה כבר לא האסיר שלי.
אתה מתכוון שאני חופשי? -כן.
תודה. רגע, אבא. אני בדרך.
קח את זה איתך
אז תמיד תהיה לך דרך להסתכל אחורה ולזכור אותי.
תודה שהבנת כמה הוא צריך אותי.
ובכן, הוד מעלתך, אני חייב לומר שהכל הולך פשוט בשחייה.
ידעתי שיש לך את זה בך.
נתתי לה ללכת.
כן כן...
אתה מה?
-איך יכולת לעשות זאת? -הייתי חייב.
כן, אבל... אבל למה?
כי אני אוהב אותה.
הוא עשה מה?
-כן, אני חושש שזה נכון. -היא הולכת?
אבל הוא היה כל כך קרוב.
אחרי כל הזמן הזה, הוא סוף סוף למד לאהוב.
אז זהו. זה אמור לשבור את הכישוף.
אבל זה לא מספיק. היא חייבת לאהוב אותו בתמורה.
עכשיו זה מאוחר מדי.
אַבָּא?
הם חזרו.
יְפֵהפִיָה.
זה בסדר, אבא. אני בבית.
חשבתי שלעולם לא אראה אותך שוב.
-התגעגעתי אליך כל כך! -אבל החיה...
-האם... איך ברחת? לא ברחתי, אבא.
-הוא... הוא שחרר אותי. -החיה הנוראה הזו?
אבל הוא שונה עכשיו, אבא. הוא השתנה איכשהו.
-היי! - מסתיר.
למה, שלום לך, בחור קטן.
לא חשבתי שאראה אותך שוב.
בל, למה הלכת?
אתה לא אוהב אותנו יותר?
ציפ, כמובן שכן. זה רק זה...
-אני יכול לעזור לך? באתי לאסוף את אביך.
-אבא שלי? -אל תדאגי, מדמואזל.
אנחנו נטפל בו היטב.
-אבא שלי לא משוגע! -הוא השתולל כמו מטורף!
-כולנו שמענו אותו, נכון? -כן!
-לא, אני לא אתן לך! -יְפֵהפִיָה?
מוריס, ספר לנו שוב, איש זקן.
כמה גדולה הייתה החיה?
הוא היה... אני מתכוון, הוא היה... הוא היה ענק!
הייתי... הייתי אומר לפחות שמונה, לא, יותר כמו 1 0 רגל!
ובכן, אתה לא נעשה הרבה יותר משוגע מזה.
זה נכון, אני אומר לך.
תוציא אותו מפה! -עזוב אותי!
לא! אתה לא יכול לעשות את זה!
בל המסכנה. חבל על אביך.
אתה יודע שהוא לא משוגע, גסטון.
אולי אוכל להבהיר את אי ההבנה הקטנה הזו אם...
-אם מה? -אם אתה מתחתן איתי.
-מה? -מילה אחת קטנה, בל.
-זה כל מה שצריך. -לעולם לא!
תעשה את זה בדרך שלך.
יְפֵהפִיָה? עזוב אותי!
אבא שלי לא משוגע ואני יכול להוכיח את זה.
תראה לי את החיה.
האם זה מסוכן? לא, לא, הוא מעולם לא פגע באף אחד.
בבקשה, אני יודע שהוא נראה מרושע, אבל הוא ממש אדיב ועדין.
-הוא חבר שלי. אם לא ידעתי טוב יותר,
הייתי חושב שיש לך רגשות כלפי המפלצת הזו.
הוא לא מפלצת, גסטון. אתה!
היא משוגעת כמו הזקן.
החיה תסתלק עם הילדים שלך.
-הוא ירדוף אחריהם בלילה. -לא.
אנחנו לא בטוחים עד שהראש שלו מותקן על הקיר שלי!
אני אומר שאנחנו הורגים את החיה!
אנחנו לא בטוחים עד שהוא ימות
הוא יבוא לרדוף אחרינו בלילה
קבענו להקריב את ילדינו
לתיאבונו המפלצתי
הוא ימיט הרס על הכפר שלנו
אם ניתן לו לשוטט חופשי
אז, הגיע הזמן לעשות קצת מעשה, בנים
הגיע הזמן לעקוב אחרי
דרך הערפל, דרך היער דרך החושך והצללים
זה סיוט אבל זו נסיעה אחת מרגשת
תגיד תפילה, ואז אנחנו שם על הגשר הנעלה של טירה
ויש משהו באמת נורא בפנים
זו חיה יש לו ניבים, חדים כתער
כפות מסיביות, טפרים קטלניים לחגיגה
שמע אותו שואג, ראה אותו קצף
אבל אנחנו לא חוזרים הביתה
עד שהוא מת, טוב ומת הרוג את החיה!
לא, אני לא אתן לך לעשות את זה.
אם אתה לא איתנו, אתה נגדנו. תביא את הזקן!
תוריד את הידיים שלך ממני!
אנחנו לא יכולים לגרום להם לברוח כדי להזהיר את היצור.
-תן לנו לצאת! -אנחנו נפטור את הכפר מהחיה הזו!
-מי איתי? -אני!
-אני! -אני!
הדליקו את הלפיד, עלו על הסוס
אזרו את האומץ למקום הנדבק
אנחנו סומכים על גסטון שיוביל את הדרך
דרך ערפל, אל יער שבו בתוך טירה רדופה
משהו אורב שלא רואים כל יום
זו חיה אחת גבוהה כמו הר
לא ננוח עד שהוא יהיה טוב וימות
סאלי קדימה, טלי-הו
תפוס את החרב ואת הקשת שלך
הלל את ה והנה אנחנו הולכים
נטיל מצור על הטירה ונחזיר את ראשו!
אני חייב להזהיר את החיה. כל זה באשמתי.
-אבא, מה אנחנו הולכים לעשות? -עכשיו עכשיו. נחשוב על משהו.
אנחנו לא אוהבים את מה שאנחנו לא מבינים
למעשה, זה מפחיד אותנו
והמפלצת הזו מסתורית לפחות
תביא את הרובים שלך, תביא את הסכינים שלך
הצילו את ילדיכם ונשותיכם
נציל את הכפר שלנו ואת חיינו
אנחנו נהרוג את החיה
ידעתי את זה. ידעתי שזה טיפשי לעורר תקוות.
אולי עדיף היה אם היא לא הייתה באה בכלל.
יכול להיות... האם זו היא?
שומו שמים! פולשים!
-פולשים. ויש להם את המראה.
הזהיר את המאסטר.
אם זה קרב שהם רוצים, אנחנו נהיה מוכנים לקראתם.
מי איתי?
קח כל שלל שאתה יכול למצוא.
אבל זכרו, החיה היא שלי!
לבבות בוערים, כרזות גבוהות
אנחנו הולכים לצעוד לקרב
לא מפחד, למרות שהסכנה רק גדלה
הרם את הדגל, שר את השיר
הנה אנחנו באים, אנחנו בני 50 חזקים
ו-50 צרפתים לא יכולים לטעות
בואו נהרוג את החיה
-סלח לי, מאסטר. -עזוב אותי בשקט.
אבל, אדוני, הטירה מותקפת.
להרוג את החיה! להרוג את החיה!
-זה לא עובד. -לומייר, אנחנו חייבים לעשות משהו!
לַחֲכוֹת! אני יודע!
להרוג את החיה! להרוג את החיה!
מה נעשה, מאסטר?
זה לא משנה עכשיו.
רק תן להם לבוא.
להרוג את החיה! להרוג את החיה!
להרוג את החיה!
עַכשָׁיו!
כן!
מתחילים!
מה לעזאזל?
בל, תיזהר!
אתם חייבים לנסות את הדבר הזה.
כאן למעלה, חלאת צפדינה.
עַכשָׁיו!
ותישארי בחוץ.
קום.
מה הקטע, חיה?
אדיב ועדין מכדי להשיב מלחמה?
לא!
-יְפֵהפִיָה. לא, גסטון, אל תעשה.
בוא נלך, פיליפ.
צא ולהילחם!
האם היית מאוהבת בה, בהמה?
האם באמת חשבת שהיא תרצה אותך
כשהיה לה מישהו כמוני?
זה נגמר, חיה! בל היא שלי!
תן לי ללכת. תן לי ללכת. בבקשה, אל תפגע בי.
אני אעשה הכל. כל דבר!
צא החוצה.
חַיָה!
יְפֵהפִיָה.
יְפֵהפִיָה?
חזרת.
אתה...
חזרת.
כמובן שחזרתי. לא יכולתי לתת להם...
כל זה באשמתי.
לו רק הייתי מגיע לכאן מוקדם יותר.
אולי עדיף... עדיף ככה.
אל תדבר ככה.
אתה תהיה בסדר.
אנחנו ביחד עכשיו. הכל יהיה בסדר, אתה תראה.
לפחות יצא לי לראות אותך
פעם אחרונה.
לא לא.
אנא. אנא. בבקשה אל תעזוב אותי.
אני אוהב אותך.
בל, זה אני.
זה אתה.
לומייר.
קוגסוורת.
גברת פוטס!
-הבט בנו. -אִמָא. אִמָא.
-אלוהים אדירים. זה נס.
לאמור.
ובכן, לומייר, חבר ותיק. האם ניתן לזמנים להיות עברו?
כמובן, מון אמי. אמרתי לך שהיא תשבור את הכישוף.
אני מבקש סליחה, חבר ותיק, אבל אני מאמין שסיפרתי לך.
לא, אתה לא. אמרתי לך.
בוודאי שלא,
מוח אפונה מפונפן, בעל ראש פרפין!
בגן, שעון כיס מגודל!
-קח את זה. -תפסיק לדחוף.
האם הם יחיו באושר ועושר עד עצם היום הזה, אמא?
כמובן יקירתי.
כמובן.
האם אני עדיין צריך לישון בארון?
ודאי כמו השמש
עולה במזרח
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
סיפור עתיק
נכון ככל שיכול להיות
בקושי חברים
ואז מישהו מתכופף
באופן בלתי צפוי
רק שינוי קטן
קטן בלשון המעטה
שניהם קצת מפחדים
אף אחד לא הכין
היפה והחיה
תמיד אותו דבר
פעם הפתעה
תמיד כמו קודם ובטוח לא פחות
כמו שהשמש תזרח
תמיד אותו דבר
פעם הפתעה
אי פעם כמו קודם
בטוח לא פחות
כמו שהשמש תזרח
סיפור עתיק
מנגינה עתיקה כמו השיר
מריר מתוק ומוזר
למצוא אותך יכול לשנות
לומד שטעית
ודאי כמו השמש
עולה במזרח
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
סיפור עתיק
שיר ישן כמו חריזה
היפה והחיה
Downloaded from subtitlesnest.com