תוֹאַר רִאשׁוֹן.
תוֹאַר רִאשׁוֹן! תוֹאַר רִאשׁוֹן!
בה, בה, בה.
-ביי. -בא, בה.
ערימה של איברים
בלי ניצוץ העצמי מהמוח
או משאבת הדם מהלב.
רק מגש קצבים לארוחת צהריים של יום ראשון.
עכשיו, מי ירצה לשחזר את האיברים?
ומי יכול להבדיל בין אדם לחיה,
אם יש הבדל?
בוא בוא.
עשיתם פאזלים בילדותכם, נכון?
האם זה רק אני, או שקשה עד כדי כך להתרכז
כשהמפלצת מדברת?
הוא מנתח יוצא דופן.
המחקר שלו פורץ דרך.
אביו הקים את המקום הזה.
האם טעית בעצמך ככלול
בשיחה הזו, מקס מקנדלס?
הקרבה הפיזית שלך אלינו לא הופכת את זה לכזה.
לעזאזל, חבר זקן. תקנה לעצמך חליפה.
אתה באמת חושב שלשם הולך הכבד, אדוני?
אפשר לשאול מה המטרה להחזיר אותם, אדוני?
השעשוע שלי.
מר מקס מקנדלס!
לכו איתי בסוף השיעור.
העיתון שלך.
אהבת את זה, אדוני?
זה הראה סימנים של מוח קונבנציונלי
מתאמצים כמעט לגעת בבינוניות.
תודה. אני צריך מישהו.
-עוזר בפרויקט. -אני אשמח.
-אתה אדם דתי? -אני מאמין באלוהים.
אני או האלוהות?
הומוריסטית, כפי שאתה מכונה לעתים קרובות כ...
זו בדיחה שלי.
אני לא צריך את זה להסביר לי.
עצם עבודת השטן.
חשבת לגדל זקן, אדוני?
אני נראה כמו כלב גדול בעריסה.
ילדים אוהבים כלבים.
אה, העבודה הזו.
כן. לבוא.
אלוהים! אלוהים.
-אלוהים.
-שלום. -שלום.
בלה, זה מר מקנדלס.
שלום, בלה.
-אה. אה...
-לְהַנֵץ. -דָם.
-דָם. -נִפלָא.
אני בסדר. אני בסדר.
איזה מפגר מאוד יפה.
היא סבלה מפגיעה מוחית.
תיקנתי את זה.
הגיל הנפשי והגוף שלה לא ממש מסונכרנים.
השפה מגיעה.
היא מתקדמת בקצב מואץ.
היא מהממת.
אני צריך לציין בקפדנות
ההתקדמות שלה.
אתה תעשה את זה בשבילי?
זה יהיה הכבוד שלי.
פעוט!
כן. זה מרגש, בלה.
פעוט. אני מאמין שהיא עושה...
גברת פרים!
פעוט.
אתה לא אוהב kippers?
אה, אני די חלקית כלפיהם, למעשה.
אני מוצא שהם, אה, נחמדים בבוקר...
גם בלה חתכה?
פשוט מתים בשביל בלה.
פשוט מת.
מעיכה! סקוויש, סקוויש.
-צוג!
צוג!
-לָרוּץ!
צוג.
היא... היא אוספת 15 מילים ביום.
הממ.
הקואורדינציה שלה לא יציבה במקרה הטוב.
בערבים יש התקדמות.
ממ.
השיער שלה גדל סנטימטר אחד כל יומיים.
-יש לי תרשים שיער כאן. -מְעוּלֶה.
אתה יכול ללכת. להתראות מחר.
אדוני, מאיפה היא באה?
אני מאמין שהתפקיד שלך הוא איסוף נתונים.
כשאוסיף לו שאלות מטורפות, אודיע לך.
וכך, כשהם חזרו מהיער,
היא התאחדה עם אמא ואבא שלה.
באותו לילה, לארוחת ערב,
הם אכלו עוגה עד שהיו חולים.
הם כל כך שמחו לחזור להיות ביחד.
אתה אני אבא, אלוהים?
-ראש תגיד שאתה לא.
בלה בשום מקום ילדה.
איפה זה יהיה? לְשׁוּם מָקוֹם?
אתה יתום.
ההורים שלך מתו.
אז חתכת את ההורים, אלוהים?
לא.
הם היו חברים שלי.
הם היו חוקרים אמיצים,
והם נהרגו במפולת
בדרום אמריקה.
הם פרצו את הגבולות של מה שהיה ידוע,
והם שילמו את המחיר.
אבל זו הדרך היחידה לחיות, בלה.
שלחו אותך אליי לטפל בך.
מֵת?
אני חושש שכן, יקירי.
בלה המסכנה.
אבל אוהב את אלוהים.
תישן פה.
לא.
לילה טוב, בלה יקרה.
זה, הורים.
פרו, כן.
למה אתה רושם כל אגוז בעט?
אני חייב לרשום את צריכת התזונה שלך.
כמה?
אממ...
ספר לבלה במקומות אחרים.
זאת ליסבון, פורטוגל.
דרום צרפת. האלפים.
אוֹסטְרַלִיָה.
רחוק ומסוכן, גם באנשים וגם בחיות.
בלה רוצה להסתכל על העולם.
רַק...
-בלה. -הממ?
בלה, אני לא חושבת שמותר לנו כאן.
בוא פשוט...
בלה.
-בלה.
לא.
בלה, זה מסוכן.
בלה.
-לא, בלה.
אלוהים.
בחוץ חייב ללכת.
בחוץ? לא, אנחנו עובדים.
לחתוך אצבעות?
נרות לוקחים אותי. נרות.
של... כמובן שאני יכול. אם...
לא.
כן. הַחוּצָה!
היא הייתה פעם בחוץ?
לא.
יצרתי סרט משעשע לחלוטין
ועולם בטוח עבור בלה.
עַכשָׁיו.
-בלה. -עַכשָׁיו!
-עַכשָׁיו! -בלה.
את יודעת, כל כך הרבה דברים בחוץ יכולים להרוג אותך, בלה.
להרוג מתים?
נחשים, כרכרות, ציפורים חדות פנים,
רעידות אדמה, שאיפה של זרעי דשא רעילים.
בלה.
-בלה.
בלה. תראה.
-תהרוג את זה. -מה?
למה אתה אגודל מצחיק, אלוהים?
פעם כשהייתי קטן מאוד,
אבי הצמיד את אגודלי לתוך מארז ברזל קטן
כדי לראות אם הוא יכול לעכב את מחזור הצמיחה של העצמות.
עכשיו, הכאב היה כל כך גדול,
לעצור את עצמי מלבכות,
הייתי בוהה עמוק לתוך האצבעות האחרות שלי,
ופשוט על ידי התבוננות,
להתחיל לנתח את האלמנטים האפידמיולוגיים.
כשהוא חזר,
להפתעתו חייכתי.
אלוהים אדירים.
הוא היה אדם בעל מוח לא שגרתי.
זמן ללכת.
אה, סערה מתקרבת.
למה אתה חייב להפחיד אותה כל כך?
היא ניסוי,
ואני חייב לשלוט בתנאים
או שהתוצאות שלנו לא יהיו טהורות. ממ!
תפסיק! אלוהים, אנחנו הולכים!
לא, בלה.
בלה רוצה ללכת עם גלידה.
לא.
בלה רוצה!
הפנים שלי. אנשים מפחדים מאלוהים.
לצחוק על אלוהים.
אלוהים מקסים.
כמו פרצוף של כלב.
ווף. הב הב!
דַי.
-תפסיק! אני הולך. -לא!
לא עכשיו? לעולם לא?
פשוט לא.
אההה!
-בלה! -לא!
-לא! לא! לא! -היי! בלה!
לא!
-מצטער. מצטער. -לא!
-לא! לא!
אני מצטער, יקירתי.
אמא של אלוהים.
מה עשית לה?
למה אתה מסתיר אותה?
תגיד לי מה כל זה אומר, או שאני אלך למשטרה.
אני אעשה. כי זה סיפור שמח.
נדיר לקבל גוף,
אמנם מת, אבל כל כך קרוב לחיים.
קפדנות לא נכנסה.
הגוף כמעט לא התקרר.
אין דופק.
אבל כמה זרמים חשמליים,
אז יכולתי לשמור אותה בחיים.
אבל אתה לא.
לא ידעתי כלום על החיים שהיא נטשה,
אלא שהיא כל כך שנאה את זה שהיא בחרה שלא להיות,
ולתמיד.
מה היא תרגיש
על גרירה
מהנצח הריק שנבחר בקפידה
ונאלץ להכניס אותו לאחד מחסרי העובדים שלנו,
בתי משוגעים, רפורמות או בתי כלא לא מאובזרים?
שכן בעם הנוצרי הזה,
מתייחסים להתאבדות כאל טירוף או פשע.
מי הייתי שאחליט על גורלה?
אבל אז הייתה גם, מצדי, הכרה.
כל המחקר שלי הגיע לרגע הזה.
הגורל הביא לי גופה,
ותינוק חי.
זה היה ברור.
זה היה?
הוצא את מוחו של התינוק
ותכניס אותו לאישה הבוגרת,
להחיות אותה ולהתבונן.
יֵשׁוּעַ!
היא יודעת?
לא.
מי היא הייתה?
אין לי מושג.
אבל היית מעדיף שלעולם לא תהיה בלה?
-גברת. מִצטַנֵעַ? -הממ?
בלה מגלה שמחה כשהיא רוצה.
אה הא.
אתה פרצוף חמוץ, אבל אני מתקן אותך.
עיניים סגורות.
הו! לא!
רק חכה. זה לוקח רגע.
היא תפסה את העסק השעיר שלי.
היא חולה!
בלה.
בלה גילתה משהו שאני חייבת לשתף.
שעון.
-מה אם תכניס לי מלפפון? -לא.
בלה! בלה!
הפסק מיד לעבוד בעצמך.
מה?
בחברה המנומסת, זה לא נעשה.
אה.
פשוט אל.
מה זה?
אבי הוציא את בלוטות האוקסינטיות והפילוריות שלי,
אז אני חייב להכין מיצי קיבה בעצמי.
למה למען השם שהוא יעשה את זה?
לגלות מה שאף אחד לא ידע.
מסתבר שאנחנו צריכים אותם. באופן אידיאלי.
בלה,
לא אכלת.
אל.
לילה טוב.
לַיְלָה.
-אתה יודע,
אני בעצם קצת רומנטיקן, מקס.
מה?
אני מאמין שאני רואה אהבה בינך לבין בלה.
אה, אני... היא...
אולי כדאי שתתחתן איתה.
מה?
אני חושב שהיא אוהבת אותך.
אה.
ראיתי אנשים מסתכלים אחד על השני באהבה,
בתור צופה.
לא הנושא, כמובן. אני רואה את זה.
אתה כן?
אני, אממ...
יש לי רגשות כלפיה.
אז, היית עושה?
תוציא את בלה.
בלה...
אממ...
מרגיש מצחיק?
אממ... האם בלה.
תהיתי
אם אולי היית מגדלת אותה
להיות המאהבת שלך.
מחשבה אפלה שלא ראויה לי, אני יודע.
אז אתה לא שוכב איתה?
שפיכת זרע יכולה לגרום לי רק הומאוסטזיס
אם מלווה בגירוי ממושך
של מרכזי עצבים גבוהים יותר
שהלחץ שלו על הבלוטות חסרות הצינור
משנה את הכימיה של הדם שלי
לא לכמה דקות עוויתות,
אלא לימים רבים.
מה?
אני סריס ולא יכול לזיין אותה.
לקבל תגובה מינית מהגוף שלי
ייקח את אותה כמות חשמל
כמו שפועל בצפון לונדון.
-ממ-הממ. -חוץ מזה, הרגשות האבהיים שלי
נראה שגוברת על המחשבות המיניות שלי.
אני מתנצל על המחשבות האפלות שלי.
לא חשוך בכלל.
מיניות של גברים, למעשה כל מיניות, היא בעצם לא מוסרית.
לא הכל, אדוני.
אתה רוצה להתחתן איתה או לא?
אני רוצה להתחתן איתך. היי אשתי.
תן לנו לגעת אחד בחלקי איבר המין של זה.
אה... לא. לא.
אני לא רוצה לנצל אותך.
אתה מיוחד.
כשאנחנו נשואים.
תנאי אחד.
היא חייבת לרצות את זה גם, אני מבין.
שני תנאים, אם כן.
זה שאמרת,
ואתה חייב לחיות כאן איתי, תמיד.
אעשה הסכם משפטי.
הממ.
חוזה מוזר.
יש כמה שגיאות כתיב.
אה. לא מהותי למחייבות המשפטית של זה,
אני מבטיח לך.
חייבת להיות די אישה כדי להצדיק כריכה כזו.
אם תסלחו לי, אני צריך להשתמש במתקנים.
אתה בן חמש שאתה לא יכול להחזיק את המים שלך?
שלפוחית שתן חלשה, אדוני.
כמו אבי לפני ושלו לפניו.
ייתכן שיש לך סרטן הערמונית. תסתכל על זה.
זה מה שאעשה.
גב בלה בקסטר, לפי החוזה שלך, ללא ספק.
צהריים טובים, איש מבקר.
רוצה את הכובע שלי?
האם זה יתאים לי?
-כן.
זה טוב מטופש.
הייתי צריך לפגוש את האישה הזו שתעורר השראה
חוזה נישואין כזה שכולא אותה.
למה אתה מתכוון?
אתה תחיה כאן,
לנסוע עם מר מקס מקנדלס ובקסטר לחול,
אבל לא לצאת בעיר.
אני רואה.
הם אוהבים אותי חזק.
אני מבין למה.
אני חייב לצבוט אותך כדי לראות אם אתה אמיתי.
אתה לא... אה.
מי אתה?
מר דאנקן ודרבורן.
לִפְתוֹחַ.
איך אתה קם לכאן?
ששש.
טיפסתי.
הסתכלת עליי הרבה זמן?
לא ארוך.
לא ראית אותי עובד על עצמי
להשיג אושר, נכון?
זה לא מנומס, אני יודע.
אל תדאג לחברה המנומסת.
זה פאקינג משעמם.
הורס לאדם את הנשמה.
אלוהים לא מאמין בנשמה.
אני חושב שאלוהים הוא המחבר האמיתי של רעיון הנשמה.
גודווין בקסטר?
הכלב השרוף הזה.
מה זה הסיפור הזה?
אתה אסיר ואני שואף לשחרר אותך.
משהו בך, איזו ישות רעבה,
רעב לחוויה, חופש, מגע.
לראות את הלא נודע ולדעת אותו.
אז למה אני כאן, אתם שואלים?
אני נוסע לליסבון ביום שישי. הייתי רוצה שתבוא.
ליסבון של פורטוגל?
זו ליסבון שאני מדבר עליה.
אלוהים לעולם לא יאפשר זאת.
בגלל זה אני לא שואל אותו.
אני שואל אותך.
בלה לא בטוחה איתך, אני חושב.
אתה בהחלט... לא.
אפשר רגע של זמן ערכי, אלוהים יקר?
כמובן, בלה.
רציתי לבשר לך חדשות גדולות.
בלה מסוחררת מהתרגשות.
מה זה?
הלילה, בחצות,
אני בורח בסתר עם דאנקן וודרבורן אחד.
מה?
אתה תרצה לעצור אותי.
אני אעצור אותך.
אתה מחזיק את בלה חזק מדי.
אני חייב לצאת למים.
אנחנו יכולים לנסוע.
אתה, אני ומקס מי, אני אזכיר לך,
אתה מאורס.
אני אתחתן עם מקס,
כפי שהוא נראה מתאים לכך,
אבל קודם, אצא להרפתקה על דאנקן ודרבורן
שלדעתי לא אכפת לו מהנזק לי,
אבל יהיה מעניין גם כן.
אני לא יכול לתת לך ללכת.
נשק אותי והצע אותי.
אם אתה לא,
הפנימיות של בלה יהפכו רקובים משנאה.
-שִׂנאָה? -שִׂנאָה.
פרק את התיקים האלה, פריים.
גודווין סיפר לי את התוכנית שלך.
אני לא מאשים אותך, בלה.
האיש הזה הוא קש ומגרפה.
יש לו דרכים ערמומיות
של להיכנס מתחת לעור של אישה נאיבית.
זה בעיקר העיניים שלו על שלי.
והידיים שלו בין רגליה של בלה
וללחוש מילים שאני לא יכול לשמוע
אבל חום בגוף שלי.
ישו, בלה.
אנחנו מאורסים. אני אוהב אותך.
וכשאני חוזר, אנחנו מתחתנים,
ותשמח כשתי יונים על ענף.
אתה חושב שאני צריך כובע מסע? -לא!
זה לא יעבוד.
זה לא יכול!
אני אדאג לאיש הזה בעצמי.
אני אכה את פניו הנאות
לתוך דייסה של דם ועצמות!
מקס, אתה סמוק,
וגם אני רואה את מקס שונה.
אני מתנצל, אבל אני לא אתן לגבר
שאני יודע שאין בדעתו אלא כוונה רעה
ושום דבר בשבילך בלבו לא תפתה אותך.
אני ארסק את הראש המזוין שלו פנימה.
ממ.
בלה? זה...
בלה.
להתראות, מאוחר יותר יונה.
אני אראה אותך אחרי ההרפתקה הגדולה.
אלוהים?
היא הלכה.
אני אוכל פורט לארוחת בוקר.
זה טעים בצורה מוזרה.
למה לא עצרת אותה?
היא ישות בעלת רצון חופשי.
היא עכשיו בחוץ. לבד.
היא תהיה בסדר.
אני טיפש. הייתי צריך לעצור אותה.
אנחנו אנשי מדע.
הרגשנות הזו אינה ראויה.
אני רק מקווה שהיא בסדר.
את האישה הכי יפה
אף פעם לא ראיתי.
אני לא אשקר, הייתי עם רבים.
גברת פרים אמרה שאתה זאב
עם ריח של מאה נשים עליך.
היא ממעיטה בזה.
בסדר. צדפות.
האם היו לך אותם בעבר?
אני לא.
שאק, צאק ובעבוע.
ממ.
רוליק.
לַחֲכוֹת. בלה.
אז, נזירות ונזירים
היו מעמלנים את בגדיהם בחלבוני ביצה
ועם החלמונים מכינים את הטארטים האלה.
עכשיו, איך לאכול אותם?
אני אנחש דרך הפה.
אסור לאכול אותם פתית עדינה אחר פתית עדינה,
אבל נשאף בהתלהבות, כמו החיים עצמם.
מדהים.
מי הכין את אלה? אנחנו צריכים יותר.
לא עוד. מספיק אחד. כל עוד זה יותר מדי.
הגיע זמן הסייסטה.
מהי סייסטה?
למה אנשים לא עושים את זה סתם
כל הזמן?
ובכן, תוך סיכון להיות לא צנוע,
רק דפקו אותך שלוש פעמים על ידי הטובים ביותר.
סביר להניח שאין גבר אחר
אי פעם יביא אותך להתלהבות שיש לי.
אני מרגיש רע בשבילך.
ובכן, אז זה יהיה רק אתה שאעשה איתה קפיצה זועמת.
קפיצה זועם?
אני אוהב את זה.
אני נחה.
תן לנו ללכת שוב.
שוב?
לצערי,
אפילו לי יש את הגבולות שלי.
גברים לא יכולים להמשיך לחזור בשביל עוד.
זו בעיה פיזיולוגית?
חולשה אצל גברים?
ממ... נו...
אולי כך.
יומלץ לך, אם זה לא מאוחר מדי,
לא להתאהב בי.
יש לי מעט מאוד מה להציע
בדרך של קביעות.
פשוט הרפתקה.
אני רואה.
תן לנו לישון.
מונית, גברתי?
ערב טוב...
דאנקן ודרבורן.
בלה, איפה היית? נעלמת.
אני לא.
אף אחד לא יכול פשוט להיעלם.
מה?
הם יכולים? לְהֵעָלֵם?
לא ברור שלא.
מה לעזאזל אתה מדבר...
איפה היית?
רציתי טארט ואז עברה עלי הרפתקה.
לא ידעתי איך לחזור ואז שמעתי את זה.
החשמלית.
אלך אל הרעש ומצאתי אותו.
תדהמה לבלה.
חוקר דם בי.
בלה, זה מסוכן לצאת בלעדיי.
הרפתקתי לזה
ולא מצא אלא סוכר ואלימות.
זה מקסים ביותר.
אני בסדר.
עכשיו, אני חייב לשכב ואתה חייב לשכב עליי
ולעשות קפיצות זועמות יותר.
חתלתול.
ראית את המופע החדש בלונדון של ויילד?
שנון להפליא.
אהבתי את זה.
תיק יד.
בלה.
מה?
למה אני שומר את זה בפה שלי אם זה מרגיז?
אמרתי את זה בעבר לגרלד.
-אם תתפוס את הסחף שלי. -אה...
אתה רשע.
אה. כי אתה מתכוון לפין שלו.
דאנקן יכול לפעמים להיות מלוח.
אלוהים אדירים, בלה.
אני חייב ללכת להכות את התינוק הזה.
בלה.
ההתנהגות שלך לא מתקבלת על הדעת.
האם תתנהג?
האוכל צרם את גרוני,
התינוק מעצבן,
והאישה משעממת במילים.
אתה תצטרף שוב לשולחן
ותגביל את עצמך לשלושת הביטויים הבאים,
כמה נפלא!, מאושר
ואיך הם עשו את המאפה כל כך פריך? כן?
אתה פוגע בבלה.
מצטער.
התבונה לא חודרת.
תן לנו ללכת.
אוי.
האם את נהנית מליסבון, בלה?
שַׂמֵחַ.
קיטי, מה שלום אביך היקר?
הוא מאוד לא טוב.
אני חושש שהוא לא יראה את השנה.
-אה. -כמה נפלא.
איך הם קיבלו את המאפה כל כך פריך?
אלוהים אדירים.
מה זה?
ממנה.
טוב לי. ליסבון.
טארט סוכר ללקק אותי כל היום.
לפחות אני מקווה שזה הכל משפט אחד, בכל מקרה.
אתה חושב שהם... -מזדיין?
כן.
גַם,
נופל חשמלית.
גם הראש שלך כואב, דאנקן ודרבורן?
ואני גם רעבה לארוחת ערב.
איפה היית לעזאזל?
ויקטוריה בלינגטון?
לא ראיתי אותך שנים.
ועדיין לא הצלחת,
כמו שאני בלה בקסטר,
גברת מוזרה עם נוצות.
אני מתנצל. יכולתי להישבע שאתה היית היא.
הממ.
ימין.
הבה?
-הסטייק, הדג,
דברים קטנים של קרמל בסירים
שיש לאנשים מנומרים זקנים שם.
אני לא רוצה קרמל בסירים.
ברור שלא. זה היה הכל עבור בלה.
להזמין לפי גחמתך.
אתה כועס על הטיולים וההרפתקאות של בלה.
ובכל זאת עלינו לגלות בגחמה,
כפי שדיבר דאנקן ודרבורן לבלה בקסטר,
היום הראשון של פרשת האהבה בליסבון.
Touché.
תבין שמעולם לא גרתי מחוץ לבית אלוהים.
מה?
אז, בלה כל כך הרבה לגלות,
והפרצוף העצוב שלך
גורם לי לגלות רגשות כעס כלפיך.
ימין.
הפכתי להיות הדבר שאני שונא,
סוקובוס תופס של מאהב.
הוצאתי ממני רבים מהם ועכשיו אני זה.
זִיוּן!
אתה, כמוני, יצור של חופש ברגעים.
בשביל מה אתה ממשיך לעשות את זה?
גבר שם ממצמץ לעברי שוב ושוב.
אני ממצמצת בחזרה.
בשביל הנימוס, אני חושב.
אנחנו הולכים לרקוד בעיר. בבקשה תצטרף אלינו.
מעולם לא רקדתי בעיר.
דאנקן! צְבִיעוּת!
אתה די כועס.
תפסיק לדבר כשהצלילים שלך מכעסים את בלה!
אני לא אפסיק לדבר.
אם יש לי משהו להגיד, אני...
אאוץ.
בסדר.
מה זה?
אה.
אדם לימד אותי שחמט,
והוא אמר שהוא חושב שכנראה אעשה זאת
העור הרך ביותר שהוא נגע בו.
ואני אמרתי, אם כן,
זה יהיה הירכיים הפנימיות לבדוק,
שכן זה המקום שבו האפידרמיס מצויין ביותר.
אז בדקנו,
וזה היה הרך ביותר אי פעם.
תהיתי אם אולי הם לא שווים ברכות.
ואכן הם לא היו.
אז הקפדתי לציין את זה, לזכור מה היה איזה.
מה עם משחק הלשון שעמדת לבצע?
זה לא קורה?
אתה...
אתה מוטרד.
הוא שכב איתך?
לא, היינו נגד קיר.
קפצת עליו מזעם?
-לא...
...הוא פשוט ליקק מהר את הדגדגן שלי.
היה לי את החום שצריך לשחרר,
אז לבקשתי, זה היה.
גם אתה, אולי הלשון תשחק בי,
אז אני לא מבין את ההרגשה המסובכת הזו.
עכשיו אתה בוכה?
איזה אדם מבלבל אתה, דאנקן ודרבורן.
כבד.
ממ. חתך קטן
זה כל מה שצריך.
כל הבוקר עשיתי כלורופורם עזים.
יכול להיות שבלעתי יותר מדי.
אני אעז להציע
אתה נסער מהיעדרותה של בלה.
הליטרים של פורט,
היבבות שאני שומע בלילה.
אלוהים אדירים, בנאדם! אתה מקשקש כמו אימבציל.
היא נעלמה!
אני איש מדע.
אני רק צריך לעסוק בפרויקט ולהמשיך.
זה הכל. אני חייב להמשיך לדבר הבא.
יש לשים את הרגשות שלנו בצד.
אתה חושב שאבי יכול היה למתג אותי
עם ברזלים לוהטים על איברי המין כמו שהוא עשה
אם הוא לא יכול לשים את המדע והקדמה במקום הראשון?
מיתג אותך?
תן לנו למצוא גופה.
א... מה?
שלום. בוקר טוב.
בוקר טוב יקירה.
לא תמכתי במיוחד ברוח ההרפתקנית שלך.
אז יש לי הפתעה בשבילך.
להכנס.
-החלפנו מלונות? תסתכלי מהחלון, בלה.
-אנחנו בסירה? -אכן.
אתה שואף ללכוד את בלה בים.
אני שואף לתת לך הרפתקה חדשה.
אני מניח שזה נכון שיהיה לך קל יותר למצוא.
בוא, פשט אותי.
תרכב עלי.
ואז נאכל קוקטיילים על הסיפון הקדמי.
בלה.
-בלה.
-בלה!
כְּחוֹל. כְּחוֹל. כְּחוֹל.
- חרא עליי?
-זדיין!
גְבֶרֶת.
מתי נעצור?
אַתוּנָה. שלושה ימים.
האישה הזו בוערת, תראה.
אני יודע שאתה כועס עליי.
סלח לי על חטיפתך, אבל זה היה מאהבה.
יפן רומנטי. אל תהיה כזה חרא לגבי זה.
-אני רוצה משקה. -כמובן יקירתי.
הספינה מהנה, עולם שלם לחקור.
אתה אוהב אותי? אני אוהב אותך.
תאר את האלמנטים שאני צריך לחפש
בתוכי ליתר ביטחון.
אתה פשוט מרגיש את זה או לא.
אז זה לא בסיס ראיות, כמו שאלוהים היה אומר.
אז איך לשפוט את זה אמפירית?
על מה לעזאזל אתה מדבר? מי אתה?
אתה לא יודע מה זה בננות,
מעולם לא שמעת על שחמט,
ובכל זאת אתה יודע מה המשמעות של אמפירית.
בלה רוצה משקה. אמרתי פעמיים עכשיו.
מעולם לא הרגשתי דבר כזה.
האם זה נכון עבורך?
אני מניח שמבחינה אמפירית זה כן.
נגמר לי הדיו.
אה.
אז יהיה לך דיו, אהובי.
שלום, אישה מבוגרת מעניינת.
אני חייב לגעת בשיער שלך.
שמתי לב גם לשיער שלך.
ממש כמו משי על ביצה שקופה וזוהרת.
אלו מילים מפוארות שמרגשות אותי איכשהו.
ראיתי שאתה עם חתיך שם.
שיניים לבנות וזין קשה.
דאנקן ודרבורן.
גם השיניים שלו קשות. גם איבר המין שלו לבן.
-שכב טוב, אני מקווה. -הוא היחיד שלי.
אבל אני מוצא שהוא מעורר תחושות יוצאות דופן
בכל הגוף שלי שמותירים אותי לצעוק מאושר.
אני גם רוצה לדחוף את גופו, הצורה, הגווייה שלו אל הים.
האיש הזה קופץ על הגוף שלך?
-לא הוא לא.
לא הייתי במיטה כבר 20 שנה.
מה?
זה נורא.
זה לא מעסיק אותי במיוחד.
ככל שחלפו שנים,
מה שנמצא בין האוזניים שלי הוא הדאגה הגדולה שלי.
מה יש לי בין הרגליים...
הרבה פחות.
רציונליזציה נואשת, מרתה.
אה, זה הארי אסטלי.
אל תיקח ללב את מה שהוא אומר יותר מדי.
הוא ציניקן.
גְבֶרֶת.
אני בלה בקסטר.
אני לא יודע מה זה הציניקן הזה.
בלה.
דְיוֹ.
דאנקן ודרבורן, הכרתי חברים, עמיתים, חברים.
הארי אסטלי.
זו מרתה.
היא החברה החדשה שלי שלא נדפקה כבר 20 שנה.
האם זו לא תדהמה?
אני מקווה שתשתמש ביד שלך בין הרגליים
-לשמור על עצמך מאושר.
אלוהים אדירים, בלה, את לא יכולה לדבר ככה.
נימוסים של החברה. שכחתי.
חברה מנומסת
-יהרוס אותך. -זה יהיה?
כן, שם... יש בזה איזו אמת.
כולנו הסכמנו על זה.
לגבי שאלתך על ידי.
מדי פעם, כן.
אלו חדשות מאוד מרגיעות.
-כולנו נסעד יחד. -ובכן למעשה...
כולנו על ספינה ולא יכולים לברוח,
ויש עולם ליהנות ממנו, לחצות אותו, להקיף אותו.
או שמא אין לה חברים, מר וודרבורן?
שַׂמֵחַ.
תינשא לי.
מה?
התכוונתי לזרוק אותך הצידה.
כמה חודשים ואשלח לך אריזה, אבל אני לא יכול.
תגיד שאתה תינשא לי.
אף אחד מעולם לא כבש את ליבי. יש לך.
זה מסובך,
כפי שאני מאורס למר מקס מקנדלס.
מה?
היד שלי תפסה בידי אחר.
זו אמירה ששמעתי, אבל לא הבנתי.
אתה לא לוקח רק את היד, אלא את כולם, נכון?
ברחת איתי ממנו.
דיווח על אירועים,
הנקודה שבה חמקמקה בעיני.
בחרת בי על פניו.
לעת עתה.
בשביל הכיף.
אני לעזאזל אזרוק אותך מעל הסיפון!
אז אתה רוצה להתחתן איתי או להרוג אותי?
-זו ההצעה? -לא.
הולכים לקזינו.
אה, זה בסדר.
היא באה.
בוא ננסה שוב.
המוטוריקה הגסה תתפתח לאט,
אבל אתה תתקדם מהר.
פליסיטי.
לא כל כך מהר.
אני קורא את אמרסון.
הוא מדבר על שיפור של גברים.
אני לא יודע למה הוא לא נותן עצות לנשים.
אולי הוא לא מכיר אף אחד.
נסה לקרוא את גתה.
פילוסופיה היא בזבוז זמן, בלה.
בֶּאֱמֶת? תגידי עוד.
לא, לא, הארי, עלוב.
זה אינטגרלי.
אנשים וחברה יכולים להשתפר.
המטרה של כולם להשתפר,
להתקדם, להתקדם, לצמוח.
אני יודע את זה בתוכי,
ואני בטוח שאני מעיד על הכל.
תאמין לי, אתה בהחלט ייחודי, בלה, בכל המובנים.
אבל השיפור הזה באמצעות פילוסופיה
האם אנשים מנסים לברוח
מהעובדה שכולנו חיות אכזריות.
נולד ככה, תמות ככה.
זו השקפה אפלה של הדברים, הארי.
בלה...
תן לנו לקחת את האוויר...
בבקתה שלנו.
אבל השניים האלה נלחמים,
ורעיונות דופקים בראשה ובלבה של בלה
כמו אורות בסערה.
אה.
את תמיד קוראת עכשיו, בלה.
אתה מאבד חלק מדרך הדיבור המקסימה שלך.
אני משתה משתנה,
כמו כולנו.
כנראה לפי אמרסון,
לא הסכים עם הארי.
בוא בוא. פשוט תבוא.
אתה בשמש שלי.
מה?
לבוא.
ממ-ממ. עסוק בשתייה מרובה.
עסוק בהפסד כבד.
אני חייב ללכת לפגוש את מרתה.
מרתה.
היא הבעיה.
אני אזרוק את שקית הבשר המבושמת הזו מעל הסיפון.
אני מאתגר אותך.
מרתה!
איפה היא?
איפה אתה, לעזאזל.
איפה היא?
-לאן אתה הולך? -היא הולכת על הצד.
הו, נפלא!
מעולם לא דמיינתי להירצח.
כמה דרמטי.
ובכן, היא נראית שמחה למות.
אני מצטער שאני מפריע לך.
- הו!
הו!
מְרַגֵשׁ.
הו... וואו, וואו, וואו...
הו! אוו, אוי.
-אה. הו, וואו, וואו, וואו...
-היאה.
אני אהיה בבר.
גרמת לי לחשוב, להרהר,
להסתובב על רעיונות שגויים,
שגוי ומעצבן באופן שטותי
שמובילים אותי לא לישון.
כך...
אתה אומר שכולם אכזריים.
ואני לא מסכים, מתכחש,
ולהגיד לא לא.
אבל כשעם דאנקן,
האכזרי פשוט מבעבע בי.
זה מראה על שיקול דעת טוב.
הוא די מטומטם.
לא.
אני לא רוצה להיות אכזרי.
אני חייב לשפר את ההיבט הזה של עצמי.
אתה לא מכיר את העולם.
ואתה מפחד מזה.
אני לא חושש מזה.
האם אתה רוצה לראות איך העולם באמת נראה?
אני אראה לך.
כן.
כמובן.
האם אתה שומע את זה?
מה זה?
-הרבה תינוקות מתים. -אה.
בטח חם.
אנחנו חייבים ללכת לעזור להם.
איך נעשה זאת?
אנחנו יורדים לשם,
הם יחבלו אותנו בצדק, ישדדו אותנו ויאנסו אותנו.
ואם הם היו כאן ואנחנו היינו שם,
היינו עושים להם אותו דבר.
בלה.
-בלה.
אנחנו מתנערים, גברתי.
אבל אני חייב לחזור.
אני... אני חייב לתת את הכסף הזה לעניים ליד המלון,
במה שהם מכנים שכונת עוני.
אנחנו נשארים על החוף, גברתי.
נוכל לטפל בזה בשבילך.
-אתה יכול? -כמובן.
זה נדיב מצדך.
הם צריכים כסף.
כולם.
תודה.
אתה! תביא לי את הקפטן.
עכשיו נמצא את הגנב המזוין הזה.
בלה!
שדדו אותנו!
אני... ניצחתי.
זכיתי בהכל
כמו שמעולם לא היה.
ועכשיו זה נעלם.
לא שדדו אותך.
-לקחתי את זה. -בשביל מה?
לקחתי את זה.
אני כל כך עייף.
או אולי רק הרוח שלי היא.
הנשמה שלי הייתה צרורה, מקומטת,
שטוח, דאנקן ודרבורן,
לפי המראות שראיתי.
אז, אין צורך בקפטן, אדוני?
תזדיין לפני שאשבור לך את כל השיניים.
אכן, אדוני.
איפה זה?
החבאת את זה ליתר ביטחון.
הייתי שיכור והשארתי אותו בטיפשות בכל מקום.
איזו הקלה.
לא הסתרתי את זה.
נתתי את זה לאנשים המסכנים האלה בחוץ.
כסף הוא צורת המחלה שלו,
וכל המחסור שבו.
ומי אני,
שוכב במיטת נוצות,
בעוד תינוקות מתים
לשכב בתעלה?
דאנקן.
אתה מה?
אני מצפה לחיבוק של נחמה.
אתה...
אני צריך להציע משהו לעולם.
ובכל זאת אין לי כלום.
חוץ מקצת כסף.
זה יום רע עבור בלה בקסטר.
איפה הכסף המזוין שלי?
הרגע אמרתי לך.
נתתי את זה לעניים.
חשבתי שאמרתי לך להזדיין!
הדייל מודיע לי
שאולי אין לך מספיק כסף
כדי לתקן את חשבונך, אדוני.
-טוב, אני... -זה כנראה נכון.
נתתי הכל לכמה גברים נחמדים
להעביר הלאה
לעניים בשכונות העוני.
יורידו אותך לחוף בנמל הבא
ומוגבל למנות הצוות עד אז, אדוני.
-ערב טוב. - איך אתה מעז?
תינוקות מתים, עיוורים
נשך את הארי.
הפה שלי
היה מלא דם.
בלה המסכנה.
היא חורבה.
מה שלום היד שלך? זה בסדר.
אני מצטער.
ניסית לעזור לי להבין.
לא. בעצם רציתי לפגוע בך.
לא יכולתי לראות
אושר מטופש ויפה כזה אצל מישהו.
זה היה אכזרי מצדי.
אני לא מצטער.
אם אני מכיר את העולם, אני יכול לשפר אותו.
אתה לא יכול.
זו הנקודה האמיתית.
אל תקבל את השקר של הדת,
סוֹצִיאָלִיזם,
קָפִּיטָלִיזם.
אנחנו מין דפוק.
יודע את זה. התקווה מתנפצת.
ריאליזם זה לא.
הגן על עצמך עם האמת.
אני מבין מה אתה עכשיו, הארי.
פשוט ילד שבור
שלא יכול לשאת את כאב העולם.
אני מניח שכן.
להתראות, הארי.
זורקים אותנו במרסיי.
למה אתה נשאר איתו?
אני תמיד חושב שזה יהיה יותר טוב.
״כמובן שאתה עושה.
שמעתי דברים נהדרים על היופי של פריז.
אני לעזאזל אבעט למוות בכלב שלך.
מְזוּיָן...
פריז בלי כסף.
מה את מציעה שנעשה, בלה?
אני אקנה לנו מלון.
אל תדאג.
אה הא. עם מה? אין לנו כסף.
זה לא ניסוי מעניין?
אין לנו כלום.
-איך נחיה עכשיו? -אני לא יודע!
בדיוק, זה הניסוי.
עכשיו אנחנו העניים.
כמו כן, הרפתקנים רבים התמודדו עם הסיכויים הללו.
רובינסון קרוזו, למשל.
כלבה אנוכית, חסרת מחשבה, רשלנית.
אני לא חסר מחשבה, דאנקן.
ולמרות שזה נכון היכולת שלי
לחשוב על הדברים עד למסקנות ההגיוניות לא
חָזָק,
עזרתי לאנשים הסובלים.
הרסתי אותנו,
כפי שציינת,
אבל אני מאמין שהמעשים שלי מגיעים ממקום טוב.
שתוק לעזאזל.
אני אקנה לנו מלון.
צהריים טובים, גברתי.
יום טוב, ורד האנגלית הטרייה והיקרה שלי.
זה מלון?
יש לנו חדרים.
מחפשים עבודה?
כמה עולה חדר?
אני אחייב אותך 10 פרנק לשעה.
אתה גובה מהם 30.
כולם שמחים.
אני רואה.
מסייה שאפל.
טרי מלונדון.
Enchanté. שלום.
מרסי.
אז, לך לדרך.
בשלב זה, אני מבולבל.
אתה לא כאן כדי לעבוד?
אוי בחייך.
תשכב איתו, תן לו להציק לך קצת
ולעשות כמה פרנקים נחמדים.
אני רואה.
הוא ישלם לי על זה?
כן.
אם אתה צריך כסף,
זה הדרך הקצרה ביותר אליו.
אף פעם לא התעצבנתי על ידי גבר אחר,
ובכל זאת תהו על זה.
ואני זקוק לכספים.
זה, לדעתי, שילוב של נסיבות
אני מחשיב כמעט כמו גורל.
תן לנו לעשות את זה.
חדר 16.
מה השם שלך?
מסתורי.
כדאי לחמם אותי קצת...
אה.
מרסי.
יום טוב אדוני.
אקלר או שוקולד?
נכנסתי לקצת כסף וקצת הארה.
גנבת את זה?
תמיד אמרת שאתה איש המיטה הכי טוב בעולם,
ומעולם לא הכרתי אחר,
אז לא ידעתי אם זה נכון.
אבל עכשיו אני כן.
והוא היה נורא
והשמיע קולות לא אלוהים כשהוא דחף את עצמו לתוכי.
ורק שלושה דחפים, דאנקן ודרבורן,
היה כל מה שהוא הצליח.
חנקתי צחוק,
מתוך נימוס, כמובן.
לקחתי את הכסף שלו. הודיתי לו.
צחקתי כל הדרך לקנות לנו את האקלרים האלה,
וחשבתי כל כך בחיבה,
זוכר את הלילות המיוזעים העזים שלנו.
נדפקת בשביל כסף?
וכניסוי.
וזה טוב לזוגיות שלנו
כפי שהוא משמח את לבי כלפיך.
הלב שלי היה קצת עמום
על האדם הבכיין והמושבע שלך לאחרונה.
אתה מפלצת. זונה ומפלצת.
שד שנשלח מהגיהנום
לקרוע את רוחי לגזרים.
להעניש את החטאים הזעירים שלי
עם צונאמי של הרס.
לקחת את הלב שלי ולמשוך אותו כמו טפי
להרוס אותי.
אני מסתכל עליך, ואני לא רואה דבר מלבד כיעור.
החלק האחרון הזה לא היה מתבקש ולא הגיוני,
כי האודות שלך ליופי שלי היו משעממות
אבל קבוע.
והמעשה הפשוט
לתת לאדם זר לרכוב עליי
מחק את כל זה?
זִיוּן!
זנית את עצמך.
מה שאתה הולך להסביר לי עכשיו הוא רע.
אני לעולם לא יכול לנצח איתך?
זה הדבר הכי גרוע שנשים יכולות לעשות.
אנחנו בהחלט לא צריכים להתחתן.
אני אדם פגום ומתנסה
ואני אזדקק לבעל עם נטייה סלחנית יותר.
כוס!
עכשיו אני יכול לראות שאתה לא כזה.
ברור שההרפתקה שלנו הסתיימה.
אני אזמין לך מעבר חזרה ללונדון.
היה לך כסף
כל הזמן הזה?
זה הכסף של אלוהים.
למקרי חירום.
זה פאקינג חירום כבר שבועות!
האמנתי בך כל הזמן,
שתתרומם לאירוע.
אבל עכשיו אני רואה שזו הייתה טעות,
וברור שמשהו נשבר בך.
שברת את המשהו הזה בי!
אני מרגיש שהשיחה הזו הפכה למעגלית.
כוס!
גברתי סוויני, בדקתי את מצבי.
אני צריך סקס וכסף.
יכולתי לקחת מאהב,
עוד וודברן שישמור עליי
אבל עשוי לדרוש הרבה מאוד תשומת לב.
או שזה 20 דקות בכל פעם,
ושאר היום שלי פנוי ללמוד על העולם
והשיפור שלו.
לפיכך, אני מחפש עבודה
במפעל בעל ריח מעופש שלך
של זנות בשעה טובה.
אישה מתכננת את דרכה אל החופש.
כמה מענג.
לבוא.
אה, מסייה סאוור.
פילה מיניון.
חתך פריים.
מרסי.
בלה.
תגיד אימתני בסוף.
חוקי הבית.
זה מריח אותך?
אדיר.
מרסי.
בשביל הריח.
וגם תה. רק כי תה זה נחמד.
מרסי.
זה היה אכזרי
בצורה מוזרה לא נעימה.
קוּנטרֵס.
- לקרוא. -מה זה?
Une personne qui veut...
לשנות את העולם.
תעשה את זה טוב יותר. עולם טוב יותר.
אז גם אני כזה.
גברתי סוויני,
מערכת ההרכב הזו,
אתה באמת מצפה ממני לעלות עם גבר
גם אם אני מוצאת אותו מגעיל
ולכן אני עצוב
כשאני נותן לו לזעם להקפיץ אותי?
ככה זה, יקירי.
אלוהים, אתה נראה יפה.
איך זה מסכים איתך להרוס.
אני מניח שכן.
-אוי.
אוי, מסייה מרסו. בלה.
אז, לא היית מעדיף אם הנשים יבחרו,
כי זה יהיה סימן להתלהבות כלפיך?
אממ, לא תהיה לך התחושה המעורפלת
שהם במצב של אימה
כשאתה קופץ עליהם.
בלה חדשה ועשויה לסבול ממחלת נפש.
כמו שאלוהים, אבי, אומר,
זה רק ככה עד שנגלה את הדרך החדשה שזה,
ואז זה המצב
עד שנגלה את הדרך החדשה שהיא,
וכך זה ממשיך עד שהעולם כבר לא שטוח,
חשמל מאיר את הלילה,
ונעליים כבר לא קשורות בסרטים.
כסוציאליסט, אני מסכים לחלוטין.
אדיר.
טוינט, יש לך פה כל כך חכם.
מסייה מרסו ייהנה ממנו בחינם.
ללכת. עַכשָׁיו.
בלה, רגע במשרד שלי.
יש לך את האונות הכי טעימות למראה.
תודה.
אני חייב...
-הו, אני מצטער. הוצאתי דם.
כאן.
לפעמים אני נכנע לעצמי
כשאני רואה יופי, יופי צעיר.
ליום אחד, יקירתי,
אתה תהיה קליפה מקומטת וזקנה.
ואף אחד לא ירצה שגם אתה תשלם לך על זה
או לקבל את זה בחינם.
אני עדיין מאמין שכולם יהיו מאושרים יותר אם נוכל לבחור.
אידיאליסט.
כמוני.
כמה את מענגת.
אבל אנחנו חייבים להיכנע לדרישות
של העולם לפעמים.
תתחבט עם זה, תנסה להביס אותו.
-אז אתה מאמין כמוני? -כמובן.
אבל יש גברים שנהנים מזה שאתה לא אוהב את זה.
מה?
-זה חולני.
אבל עסק טוב.
בוא איתי.
הנכד שלי.
חולה ורע, ודורש טיפול רב.
הבחירה שלי לתת לך בחירה תסכן את העסק.
הבריאות שלה. החיים שלה.
-את רוצה את זה, בלה? -ברור שלא.
אתה לא? אתה כל כך מקסים.
חשבתי שאתה הולך על האונות שלי.
אנחנו חייבים לעבוד.
אנחנו חייבים להרוויח כסף.
אבל יותר מזה, עלינו לחוות הכל,
לא רק הטוב.
אבל השפלה, אימה, עצב...
זה עושה אותנו שלמים, בלה.
הופך אותנו לאנשים בעלי תוכן,
ילדים לא מעופפים, חסרי נגיעה.
אז נוכל להכיר את העולם.
וכשאנחנו מכירים את העולם,
העולם הוא שלנו.
אני רוצה ש.
עַכשָׁיו,
לך תזיין מישהו
ותביא לי 10 פרנק.
ראשית, אני מציע חידון קצר.
בוחן?
אתה מספר לי זיכרון ילדות.
ואז אני מספר בדיחה. טוק טוק.
ואז רחרוח מהיר,
ואם יש צורך, כוס מהירה בשמן לבנדר.
וכל זה ישפר את החוויה,
מה שהופך אותו לאדיר.
טוק טוק.
לא, אני מספר את הבדיחה.
אתה הזיכרון.
-ממ. -Le מזכרת.
כשהיית קטן ביוון,
נפלת מהאופניים שלך?
אוי.
ממ.
דָם. למטה ברגל שלי.
ממ.
גוי. שִׂמְחָה?
התבוננת בדם בשמחה.
-אוי. -טוק טוק.
-איך זה? -פרומאג.
Fromage qui?
גבינה לפגוש אותך.
אתה יודע את זה.
אתה מריח בסדר.
תן לנו לזיין.
אלוהים נתן לך מתנה, ידידי.
עבודה מאוד לא אלגנטית.
זה מה שאתה עושה כשאתה מתגעגע הביתה?
- אתה רוצה מה?
הבנים שלי בגיל החינוך. מִינִי.
אני אדגים.
אני רואה.
לפעמים.
האם לשכב, להתכופף, לפסוע?
-בוא נתחיל פשוט, בבקשה. -ממ.
כדי לעזור לדברים,
-אצבע בתחת. -לא.
או שחנק קל עשוי לעשות את זה.
-לך הביתה!
בלה!
גברת סוויני צדקה.
אני מגלה חלקים מעצמי שלא היו ידועים עד כה.
זו דרך להסתכל על זה.
מגוון הרצונות שמתגלים הוא מרתק.
האם היה לך את האיש
שמכניס לפה טריז של אננס
ומכסה אותך באבק?
בלה.
אני כמעט מוכן לסלוח לך.
הזמנתי את המקומות שלנו הביתה,
ואמרתי לאמא להכין את מיטת החתונה שלנו.
זיינת את הבחור הזה עם ווים לידיים?
אתה עשית. אני יודע!
הוצאתי את הזפת מהבחור הזה.
דאנקן. אני חשבתי שעזבת.
חזרה לספינה, אבל התחילה לכאוב ולהקיא,
אז אני כאן כדי להציל אותך.
שלום, דאנקן.
לך הביתה, דאנקן.
זמננו הסתיים.
אני מסתכל עליך ולא מרגיש כלום
אבל השאלה המתמשכת איך רציתי אותך?
אה...
ועלינו ללכת למפגש הסוציאליסטים.
אתם זונות.
אנחנו אמצעי הייצור של עצמנו.
לך מפה.
כף רגל.
צבע, רגל.
טוב מאוד.
השפה איטית אך משתפרת.
צֶבַע. כף רגל.
גָאוֹן.
אתה לא יכול להתאכזר אליה כל כך?
עשיתי טעות עם בלה.
אפשרתי לרגשות להתפתח.
אין כאלה בשבילה.
היא לא שונה מכלב התרנגולת.
כף רגל.
אולי עדיף ככה,
ונותן לי קצת תובנה על הקרירות של אבי.
זה היה כורח המדע.
אלוהים אדירים, בנאדם.
-כף רגל. -אני לא מצפה ממך
להבין, רופא הכפר.
דרך אגב, אני צריך שתנתח אותי.
האם אכניס לב פועם בצורתך המפלצתית?
אם יש לך זמן
תוך כדי נטילת...
זה בחוץ.
אני אסיר כמה ציסטות מסביב לגידול.
אין צורך. אתה יכול לסגור אותי.
זה התפשט. אני רואה פוליפים קטנטנים.
אני מת.
איך לשבור את זה למטופל, אה?
בקסטר...
אל תבכה לתוך הפצע!
אתה תהרוג אותי מהר יותר עם אלח דם.
שקט עכשיו.
ותסגור אותי.
למצוא אותה.
אני סגור.
שוקו חם, יקירתי.
וכאב או שוקולד.
אתה האהוב עליי.
שמעתי אותך אומר את זה לאחרים.
אנחנו מכונה שאתה מאכיל
עם מחמאות ושוקולד.
אתם הילדים שלי אני מאכילה באהבה.
משהו נורא קרה, סוויני.
אני לא מרגיש כמעט כלום.
האמפתיה שלי זוחלת לעבר מה שהייתי מתאר
כזעם מבזה.
זה נפלא.
זה?
אתה בתקופה האפלה.
לפני שאור וחוכמה יבואו אליך.
אתה חייב להתחמק דרכו,
ופעם אחת בצד השני,
אתה תהיה אסיר תודה לרגע הזה,
אבל אתה חייב להמשיך.
אני רואה.
יש לך צלקת בתינוק.
שלי עם אמא אמא.
אין לי אחד.
זו צלקת תאונה.
אבל אתה לא הראשון שעשה את הטעות.
למה לשקר?
אני לא משקר.
גודווין שלי אמר לי בעצמו.
וודרבורן.
יום טוב אדוני.
כתבת למר גודווין בקסטר.
הוא שלח שד רחב לעולם.
השטן עטוף בגוף מפתה
שאי אפשר להשביע,
ומוח שבוחר אנשים תפר אחר תפר
כמו בובת סמרטוטים מגואלת בדם ושרוף
חרא מתוך התחת של פיל.
בלה.
איפה היא?
מי אתה?
אני הארוס שלה, אדוני.
ברור שדברים לא הסתיימו בטוב ביניכם.
לא?
היא הרסה אותי.
ובכן, כולנו אדונים של הספינה שלנו, אדוני.
יש את זה.
אני לא אוהב אותך או את המילים שלך.
גודווין בקסטר הזה.
הוא ידע, והוא הניח אותה אלי.
הוא לכד אותי.
איפה היא?
לא הייתי מאחל לה לאויב הכי גרוע שלי.
אני אציל אותך ממנה, אדוני.
סליחה על התסכול שלי. רק תגיד לי.
זה לא כואב.
אין לי פנים.
היא חללה אותי החוצה.
הנשמה שלי. חשבון הבנק שלי!
אני באג! כמו גיהינום!
שנשיר?
אה, אנחנו מלחים...
-זה לא...
לא כואב.
אני לא רוצה שזה יהיה ככה.
אתה מכריח את ידי.
כולנו אדונים של הספינה שלנו.
חרא מת עם פנים ערמומיות.
אנא.
אני שואל אותך בנימוס ככל שאני יכול.
איפה היא?
מרסי.
הזונה חזרה.
-אלוהים? -בלה!
מקס כתב לי.
-אתה חולה? -אני לא. אני מת.
הבדל דק,
אבל כזה שאני לוקח ברצינות כרופא.
אתה מראה וטוב.
אתה לא יכול למות.
נתונים אמפיריים אומרים אחרת.
התגעגעתי אליך.
עכשיו אני צריך לשכב.
זה לא הכל שמש אני מביא.
אני מביא גם עיניים חרוזות ושאלות קשות.
האם היה בי תינוק?
ואם כן איפה זה?
אני רואה.
ובכן, טכנית, אתה התינוק שלך.
וגם, אני מניח שאת אמא שלך.
וגם לא.
שום זיכרון לא שורד.
שום חוויות לא שורדות.
מה זאת אומרת אני אמא ובת?
ידעת ולא סיפרת.
לא ראיתי סיבה טובה לכך.
והיו פחדנים מדי בשביל.
גם קצת מזה.
רציתי להיות איתך,
ולא הייתי בטוח שבכלל תבין.
ובקסטר סוג של הופך אחד לאסיר עבורו.
ו... ואני...
אני מצטער.
-באם.
מי זה?
זונה פעמון זונה פעמון
אני רואה שהכרת אותי אז, פריים.
-אני אוהב את זה. -זונה בל
זה מספיק עכשיו, פליסיטי...
-זונת פעמון -אה, פ...
פאקר.
עוד אחד?
התגעגענו אליך.
מפלצות.
אה, לעזאזל.
זונת פעמון
קשה להיות בתפקיד
איפה שרוצים להרביץ למישהו
שכבר סובל מכאב ברור.
זו בהחלט חידה.
האם אתה מעדיף להיות לוח אפור של בשר
עם קרס דג באף?
אני ארגיש טוב לשנייה, אבל רע לעוד זמן, אז...
באמת היה לי קרס באף?
אתה עשית.
אז אני היצירה שלך...
כמו השני.
אף אחד מכם לא כזה.
היא משוטטת במסדרונות עם פטיש ושיר,
וזה לא העשייה שלי.
וקראתי את הכרטיסים והמכתבים שלך הביתה
וראיתי אותך יוצרת ללא פחד את בלה בקסטר
בפליאה.
אני מוצא את החיים בחיים מרתק,
אז אסלח לך על המעשה,
אבל תמיד שונא את השקרים והמלכודות שבאו לאחר מכן.
מובן.
טוב לראותך.
גם אתה.
כעס, בלבול ודיסוננס מוחי בצד,
התגעגעתי אליך.
הגעתי הביתה, והרחתי את הפורמלדהיד,
וידעתי מה הלאה.
אני אהיה רופא.
הניתוח שלי הוא שלך.
אבא שלי אמר לי פעם,
תמיד לגלף בחמלה.
הוא היה אידיוט מזוין.
אבל זו עצה לא רעה.
אין לו הרבה זמן.
אני יודע.
לא הזכרת את האירוסין שלנו.
אממ...
היית הרבה יותר צעיר.
אין קשר.
הייתי מהופנט ממך, ובקסטר ניצל.
אז אתה כבר לא מהופנט?
אני עדיין מהופנט.
הייתי זונה, אתה מבין?
-ממ. זין בשביל כסף בתוכי.
אתה בסדר עם זה?
האם עניין הזונות מאתגר את הרצון
לבעלות שיש לגברים?
ודרברן הפך לבכי ומקלל
כשהוא גילה את הזנות שלי.
אני מוצא את עצמי רק מקנא בזמנם של הגברים איתך
ולא כל עבירה מוסרית נגדך.
זה הגוף שלך, בלה בקסטר.
שלך לתת בחופשיות.
בדרך כלל גביתי 30 פרנק.
ובכן, זה נראה נמוך.
אתה מאמין שאנשים ניתנים לשיפור, מקס?
עידו.
בדיוק כפי שניתן לרפא גוף אנושי ממחלה,
כך ניתן לרפא גברים ונשים מהיבט.
האם תתחתן איתי, מקס מקנדלס?
אני אעשה זאת.
נצטרך פחות מהלשון שלך בעתיד,
אבל בסך הכל, הכי נעים.
ממ. אני... אקח את הפתק הזה.
והאם נבדקת אם יש לך מחלה?
אין לי, אבל אעשה זאת.
אני נהנה מהאהבה המעשית הזו שיש לנו.
אממ, אבל אני... אני מבטיח לך שגם שלי נלהב.
אתה מקסים.
תמיד היית.
אלוהים, אתה הולך.
לקחתי חמישה מיליגרם הרואין
דרך האצבעות לכאב,
אמפטמינים לאנרגיה,
וקוקאין כי אני חלק מקוקאין.
באתי לכאן כדי ללוות אותך במעבר.
וכך, על ידי הסמכויות שהעניקה לי הכנסייה,
אני אחגוג את האיחוד הזה.
האם את, בלה בקסטר, לוקחת את האיש הזה כבעלך?
האם פספסנו את החלק על מישהו שמתנגד לכך?
או שזה הוסר
בסוג של מודרניזציה מזויפת
של הקטכיזם?
שלום, ויקטוריה.
אתה נראה טוב.
אתה מתייחס אליי, אדוני?
גבר בדרך כלל לא מציג את עצמו בפני אשתו.
אבל אם אני חייב...
הוא האלוהים של זה.
אני לא יודע אם הוא בכוחה או היא בכוחו.
העבודה של השטן בהישג יד. תראה!
הוא לא משתעל אוויר כאדם רגיל אלא דם.
יש לו סרטן, אידיוט מזוין.
אה.
דאנקן.
אל תשים עלי את עיניך, שד!
כפי שאמרתי, גנרל אלפרד בלסינגטון.
אלפי אליך.
אתה באמת לא מכיר אותי?
כשמר וודברן שם את התמונה שלך בעיתון...
נזכרתי בציפור הזקנה ההיא במלון
קראה לך ויקטוריה בלסינגטון,
וחיברתי את הפאזל השטני הזה של פאזל.
-אתה... -אלפי היקר שלך.
עזבת במצב של איזושהי תוספת נפשית והיסטריה
על ההריון שלך.
על גילוי היעדרותך,
הרגשתי מפורקת.
הוצאתי גברים בשדה הקרב,
ותמיד דמיינתי פועם עמום וחלול,
וככה זה היה.
יש גם סירחון,
אבל זה לא חל כאן כמטאפורה.
אבל הנה אתה, יקירי.
הנה אתה.
אלוהים.
אני לא זוכר אותך.
אני בלה בקסטר.
פּוֹגֵעַ.
אבל אולי פגעת בראשך,
והגברים האלה בבירור ניצלו אותך.
בבקשה לך, אדוני.
-היית בעלי? -אלפי היקר שלך.
בלה, אני מצטער.
בעצם, הייתי רוצה ללכת.
-מה? -בלה?
יש לך כרכרה, אדוני?
כן.
אז בוא נלך.
בלה!
תן לי ללכת, אלוהים.
מקס, אתה לא תעצור אותי.
טוב שחזרת, ויקטוריה.
המשרתים ואני לא הסתדרנו.
אני מפחד מהתקוממות.
אתה זוכר את דיוויד, יקירי?
אליסון, תראי מי חזר.
אתה מכיר אותי?
ספר לי על עצמי.
הייתי נחמד?
לאכול.
כל המועדפים שלך.
קיפרס, אווז,
לשון, שמפניה.
התגעגעתי אלייך.
מה היה שורש האומללות?
מה הניע אותה לזנק מהגשר?
שנאת את התינוק.
קראת לזה המפלצת.
אני רואה.
שמתי לב לחוסר אינסטינקט אימהי.
ובכל זאת אני שמח שאתה בבית.
איך נפגשנו?
בנשף.
למה אהבנו אחד את השני?
חלקנו אהבה לזמנים טובים.
שעון.
אליסון, מרק!
-רקס!
-זִיוּן! אליסון,
נשתה גבינה כשתוכל.
-אהבת אכזריות? -ממ.
לא הייתי אדם אדיב, נראה.
סוג? לעולם לא תהיי כל כך משעממת, ויקטוריה.
רעיון מזעזע.
ודרבורן אומר שהיית זונה.
-אני חושד שזה היה חלק... -הייתי.
בפריז.
נמאס לי מזה, אבל זה היה מרתק.
ימין.
הקיפרס האלה טעימים בצורה מוזרה.
חומץ או משהו.
נישואים הם אתגר מתמיד.
לחלק, אנחנו מתכופפים, לחלק אנחנו מתכופפים אלינו.
אני אנסה לסלוח לך על הזנות.
ההיסטריה המינית שלך יצאה לעתים קרובות משליטה.
ועל הריגת ילדנו שטרם נולד.
למעשה, כשאני מפרט את הדרכים שעשית לי עוול,
ישוע המשיח עצמו
כנראה היה מרביץ לך בראש עם מחבט.
התברכת בבעל סלחן.
לא עשיתי לך עוול, אלפי,
כמו שאני לא מכיר אותך.
ובכן, יש לך מזל כי יש לי הרבה ניסיון
בשטח עם אמנזיה.
או גברים שרוצים לשכוח היכן הם היו,
או מרגמה התפוצצה בקרבת מקום,
מצלצלים בגולגולת שלהם כמו פעמון כנסייה.
אני מציע שנישאר קרוב לבית למשך מספר חודשים,
אולי שנה.
עד שתתאושש לחלוטין.
אני אעזוב בשעות הפנאי שלי,
אבל אני מוחמא מהרצון שלך ללכוד אותי.
אתה לא הראשון.
אני אצטרך לירות בך בראש המזוין
אם תנסה לעזוב, יקירי.
החלק הקדמי או האחורי של הראש?
הגב.
כדי להיות בטוח שאתה עוזב
ולא הייתי פזיז.
התגעגעתי אלייך.
אז, אני אסיר?
השיחה הזו ירדה
מסלול מצער.
אני בטוח שתהיה מאושר כמו שהיית קודם.
כמו שהייתי קודם כשזרקתי את עצמי מגשר?
אני חושד שנפלת בזמן שחיפשת דגים.
למה שתרצה להשאיר אותי כאן
אם אני לא רוצה להישאר?
אם אדם חייב לטבוע,
תן לזה להיות בנהר האהבה.
-ממ.
דוד,
האם הפסיון הזה נראה מופשט עד העצם?
זה היה שיקול דעת מוטעה, אדוני.
אני מתנצל.
קינוח, יקירי?
זה יוצא בקלות?
כמו כפתור על חליפה.
ראיתי אותם עושים את זה באפריקה עם סלעים מושחזים,
אבל יצרתי מכשיר מדויק יותר משלי.
האם אתה רוצה רק מכסה מנוע דגדגן
או עיטרה גם כן?
כל החבילה התופתית.
זה ירגיע אותה בלי סוף.
הפעם נעשה את זה.
אני אדאג להרגעה
ותביא אותה לניתוח שלך הערב.
ויקטוריה, יקירתי!
איפה אתה?
אה.
תזמון מושלם.
מַרטִינִי.
עדיף שלא.
עם זאת הייתי רוצה לעזוב.
מצאתי את הזמן שלנו ביחד מעניין,
אבל ביררתי למה קפצתי מגשר.
אני רוצה ללכת לראות את האל הקרוב למת שלי.
רעיון מקסים.
לצערי, יקירי,
חיי מוקדשים להשתלטות על שטחים.
אתה שלי,
וזה הארוך והקצר שבו.
אני לא טריטוריה.
שורש הבעיה הוא בין הרגליים.
אני אבטל את זה
וזה לא יסיח את דעתך ויסיט אותך יותר.
אתה מבין, אדם מבלה את חייו
מתלבט עם הקומפולסיות המיניות שלו.
זו קללה ובכל זאת, במובנים מסוימים, מפעל חייו.
מפעל חייה של אישה הוא ילדים.
אני מתכוון להיפטר ממך
של חבילת תופת בין הרגליים שלך
ולשתול בך זרע מיד אחר כך.
תן לי להסביר מה קרה.
ויקטוריה, אשתך,
זרקה את עצמה מגשר ומתה.
גודווין בקסטר מצא אותה, הביא אותה לניתוח שלו.
לאחר מכן הוא הוציא את התינוק,
הוציא את המוח מהתינוק,
השתיל אותו בראשי והחיה אותי מחדש.
-אה. אני אביא לך את הקובץ.
זה בעצם די מרתק.
עם זאת, אשמור על חיי החדשים
ודגדגן הישן והיפה שלי, תודה לך.
אם תתקשר לכרכרה בשבילי.
הם מדברים ומדברים, ובכל זאת בשלב מסוים,
לא נותר אלא למשוך אקדח.
ככה זה עם נשים.
אתה נכנע?
אני מעדיף שתירה בי בלב המזוין.
אני אחייב אם אצטרך.
שתה את המשקה, יקירי.
כלורופורם וגין.
במובנים מסוימים, זו תהיה הקלה
להיפטר מהאני המחפש שלי.
ללגום עמוק והחופש הזה הוא שלך.
זִיוּן.
מקסימום?
מקסימום אנחנו חייבים להביא אותו לניתוח.
הוא ימות אם לא אנחנו.
מדמם הרבה.
אתה לעזאזל מת.
אה, בלה, אם הוא חי,
אני לא מרגיש שהוא אדם שיפסיק.
ובכן, אני לא אראה אותו מדמם למוות.
אבל אני מסכים, הוא יכול לעשות שיפור.
הסרתי את הכדור ועצרתי את הדימום.
יש לי את ההערות.
אני אף פעם לא שמח יותר מאשר כשאני כאן.
בלה.
חזרת.
זה היה רק סיפור של מישהו אחר,
לא בלה בקסטר.
כל חיי, עיני אנשים הביטו בי,
אימה, חבל...
אבל אתה.
הכל מאוד מעניין...
מה קורה.
מרסי.
הבחינה באנטומיה מעוררת בי עצבים.
בדקתי אותך הרבה פעמים. אתה יודע את זה.
אף אחד לא יודע אנטומיה יותר טוב ממך.
גבירותיי, גין?
אנא.
גין?
אנחנו צריכים להביא קצת מים לגנרל.
פליסיטי,
מים.
Downloaded from subtitlesnest.com