[blid orkestermusik spiller]
[intense hornmelodi lag ind]
[elektronisk sækkepibe tonespil]
[dramatisk elektronisk musik afspilles]
[mønten klirrer]
[højt rumlen]
[uret tikker svagt]
[blid musik spiller]
[tikkende bliver højere]
[foruroligende, dramatisk musik spilles]
[toget klaprer på afstand]
[trafik passerer udenfor]
[bilhorn tuder]
[hund gøer på afstand]
[stønner]
[bukser]
[TV spiller svagt]
[stønner, gisper]
[summende]
[stønner] Fuck!
[summende]
[stønner]
[dramatisk musik spiller]
[tryk på løb]
[tryk slukker]
[pustende]
[læge] Nævn tre genstande i dette rum.
[Roy] Stol, lampe, ur.
[læge] Tre genstande er ikke i dette rum.
Whiskyflaske, fly, væddeløbshest.
[stønner] Fuck.
[læge] Dagens dato. Torsdag.
Datoen, ikke ugedagen,
Øh...
September. sep...
[ånder ujævnt]
[læge] Hvad med året?
Hvad er din fødeby?
Kan du huske din mors navn?
Hvad med din far?
[dramatisk musik spiller]
[musik falmer]
[hund gøer på afstand]
[grynker sagte]
[læge] Dette er en eksperimentel procedure.
Elektroder vil sende impulser
til målområderne i din hjerne.
[stønner]
[læge] Nye nervebaner bør udvikles,
men resultaterne kan være lidt mindre forudsigelige,
især i betragtning af din historie med stofmisbrug,
en almindelig trigger for Alzheimers.
[telefonen summer]
Hej.
[kvinde] Er dette Roy Freeman?
Hej?
Ja. Um, mit navn er Emily Dietz.
Jeg arbejder med Clean Hands Project.
Rene hænder projekt?
Ja!
Vi er en nonprofitorganisation
og vi går ind for indsatte
som er blevet frataget stemmeretten af systemet.
Okay.
Vil du have et par minutter til at tale?
Ja.
Hvad handler det om?
Det handler om en gammel sag af dig.
[folk chatter] [country musik spiller]
[knirker]
[sagt] Emily Dietz.
[Emily] Mr. Freeman? Fru Dietz.
[Emily] Åh. Hej.
Emily. Emily.
Jeg sætter stor pris på, at du møder mig.
Intet problem.
Du sagde, det handlede om en gammel sag, hva?
Ja Hr. Isaac Samuel.
Isaac Samuel?
Um... jeg... Jeg er ked af det. Jeg gør ikke, øh...
[Emily] Åh. Selvfølgelig.
Jeg er sikker på, at du har set flere sager
end du gider huske.
Ja. Noget i den stil. [griner]
[Emily] Han blev dømt for mordet på Joseph Wieder
på Waterford College for ti år siden
og er planlagt til at blive udført
slutningen af næste måned.
Vi har forsøgt at få et ophold fra guvernøren,
men det ser ikke godt ud.
Okay.
Jeg genkender ham ikke.
Hvad har han med mig at gøre?
Mr. Samuel bad om at tale med detektiverne
som havde forhørt ham natten til hans tilståelse.
Jeg forhørte ham?
Og jeg har endnu ikke fundet din tidligere partner.
Hvad vil han tale om?
Jeg er bange for, at han ikke sagde det.
Det er noget, du selv bliver nødt til at spørge ham om.
[døren åbnes]
[lyskontakt klikker]
[dramatisk musik spiller]
[der spilles mørk musik]
[pistolmagasin slides]
[pistolmagasinet klikker lukket]
[musik bliver grum]
[kameraudløseren klikker] [flashpære klynker]
[musik intensiveres hurtigt]
[musik falder brat af]
[somber musik genoptages]
[spændt musik spiller]
[mænd sludrer]
[celledøren summer]
[fanger råber]
[musik slutter]
[Roy] Isaac Samuel?
Ja.
[suk]
Jeg er Roy Freeman. Jeg plejede at være detektiv.
Jeg har fået at vide, at du ville se mig.
Ja? Ja.
Okay.
Nå, her er jeg.
Hvordan har du det?
Åh, du ved, jeg er velsignet, Roy.
Ti år, tre varme og en tremmeseng,
medlem af dødsgangen bogklub.
Fængslet fik min krop, men Allah fik min ånd.
Ligesom du for fanden, hvordan jeg har det.
Jeg ser.
Så denne dame, øh... Emily Dietz,
fra Clean Hands Project,
hun fortalte mig, at du ville tale med mig.
Var det det, du ville sige?
Nej, du er her, fordi jeg vil vide, hvordan det føles
at vide, at en uskyldig mand bliver dræbt.
Højre.
Og, øh... du er den uskyldige mand?
[Isaac] Ja.
Misforstå mig ikke, Roy.
Jeg havde lavet noget dårligt lort, taget nogle dårlige beslutninger,
men at dræbe Joe Wieder er ikke en af dem.
Isak...
du tilstod.
Du blev indbragt til afhøring
og du tilstod.
Så nu fortæller du mig, al denne tid senere,
pludselig husker du tingene anderledes?
Der er ikke noget pludseligt ved det.
Jeg har været her i ti år. Ti skide år.
Der er ikke andet at gøre end at gentage det lort i mit hoved.
Hvordan det egentlig gik ned. Højre.
Det er derfor, jeg er her.
Så du kan fortælle mig, hvordan det virkelig gik.
Hør, jeg ved, du ikke er en betjent mere,
den måde, de lorte-dåse dig på
over den spritkørsel ulykke,
men måske vil du rydde din samvittighed.
Hør mig i det mindste... denne gang.
Jeg lytter.
mordnatten,
Jeg var så spændt, jeg kan ikke huske noget.
I hamrede på mig hele natten.
Da jeg så de billeder, var jeg så fucked
Jeg tænkte, at jeg måtte have gjort det.
Du brød ind, du slog ham ihjel.
Vi fandt dine fingeraftryk overalt i huset!
Kom nu!
Indrøm det bare, søn. Indrøm det.
Det var dig. Det var dig! Du gjorde dette! Det er dig!
Det her er dig alt sammen! [stønner]
[detektiv] Indrøm det! [Isak hulker]
Ja. [snuser]
Hvorfor gik du til hans hus?
Året før Wieder blev dræbt,
Jeg blev ringet op for tyveri.
Formel til min lille mand.
Og Wieder vidnede som ekspertvidne for DA.
Jeg fortalte dommeren, at jeg var så høj den aften
Jeg tænkte ikke lige,
men Wieder sagde, at jeg vidste præcis, hvad jeg lavede.
Så de prøvede mig som voksen.
Du ved, hvordan det er at være 18 år
og en skinheads tæve?
Lad os lige gå tilbage over det her.
Wieder vidner imod dig og får dig i fængsel.
Går du til hans hus, det er sent om aftenen. Du er vred.
Du kan ikke lide det her... Jeg er ikke nogen morder!
Jeg ville bare have min søn tilbage
og jeg tænkte, at Wieder måske kunne hjælpe.
Ja, jeg gik til hans hus.
Jeg ventede på, at hans vicevært skulle gå
og jeg gik om bagsiden.
[motor starter]
[ildevarslende musik spiller]
[frodig orkestermusik spiller]
Jeg nåede det endda helt inde.
Hej, Shadow.
[kormusik spiller på plade] [dunk på døren]
[Isaac] Men så kom en anden ind.
Åh! Tilbage så snart?
[Isaac] Og så gik lortet bare dårligt.
[Wieder] Jeg er ked af det. [højt brag og klapren]
[Wieder stønner]
[dukker] [Wieder stønner]
[Isaac] Jeg gik i panik, og jeg gik, før jeg kunne se, hvem det var.
[gentagne slag] [Wieder] Nej!
Okay. Så du rørte ham aldrig.
Øh, men det gør du ikke... Jeg fortæller dig sandheden!
[spændt musik spiller]
Okay, Isaac.
Du tror, jeg lyver.
Nå, spørg Richard Finn. Han ville fortælle dig.
Du bliver nødt til at minde mig om det.
Um... hvem-hvem er Richard Finn?
Han kom til mig for et par måneder siden.
Han er ved at skrive en bog om mordet.
En bog? Ja.
[sukker dybt] Se, øh, Isaac, jeg kan bare ikke se
at jeg vil være i stand til at blive involveret.
Du er allerede involveret, Roy! Dette er på dig.
Du var der, da jeg skrev under på den forbandede tilståelse!
Gør det rigtigt!
Jeg betalte for det, jeg gjorde, da jeg var 18.
Gør det her lort, ellers er jeg død!
[uret tikker]
[dryppende tryk]
[læge] Medicinen kan hjælpe med synaptisk regenerering,
men du skal holde dit sind aktivt--
bøger, gåder, alt for at stimulere din hjerne.
[spændt, dramatisk musik spiller]
Det var dig! Det var dig! Indrøm det!
Du gjorde dette! Det er dig!
Nå, spørg Richard Finn.
[mørk, foruroligende musik spiller]
[spændingsfuld musik spiller]
[banke på døren]
Hej!
Roy?
Ja.
Hvad fanden laver du her?
Jeg var bare i nabolaget.
Kom ind.
Hej.
Kom ind, kom ind, kom ind.
Kom ind, kom ind.
Du ved, jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst så dit ansigt.
Nå, Roy.
[klukker] Ved du hvornår det var?
Ahh, det må være ti år siden
da de forbandede tævere tog dit badge.
Ja, det formoder jeg.
Hør her, jeg håber ikke du stadig bærer på alt det lort.
Jeg mener, vi drak alle på jobbet dengang.
Den ulykke,
det kunne have været enhver af os.
Skål. [flasker klirrer]
Skål.
Hvad så? Er du på vognen eller sådan noget?
Øh... ja, ja. [griner]
Min-min læge siger, at det vil rode med min medicin, så...
Er du syg, Roy?
Nej. Jeg laver, øh, som et klinisk forsøg.
Jeg har Alzheimers,
så de satte disse små pulser ind i mit skide hoved.
Det skal stimulere hukommelsen.
Jesus Kristus, Roy.
Hvis du ikke havde sagt mit navn ved hoveddøren,
Jeg ville ikke have vidst, det var dig.
Så dig...
har du ingen hukommelse om dig og mig på jobbet?
Nej. Fuck.
Nej, jeg læste gamle sagsakter
og det er alt sammen frisk information for mig.
Ja, men det er ikke kun min tid på jobbet.
Hele mit liv er et sort hul. JEG...
Fuck, mand.
Kan du huske kat?
Min kone.
Anyway, hun, øh...
hun bestod sidste år.
Kræft.
Undskyld. Ja.
Forbandet kræft.
afdelingens sygekasse
ville ikke betale hendes hospitalsregninger.
Jeg var nødt til at ordne det.
I hvert fald, du kom ikke her for det lort.
Hvad bringer dig forbi, Roy?
Okay. Uh... husker du en fyr ved navn Isaac Samuel?
Han blev dømt for mord,
det der skete på Waterford College
med en professor?
Ahh. Du har talt med damen
fra fortalergruppen.
Jeg ringede ikke tilbage til hende.
Nå, jeg tog opkaldet
og, øh, hun sagde, at Isaac ville tale med mig, så...
Talte du med Isaac Samuel?
Ja. Jeg gik ned til statsfængslet
og vi snakkede og, øh...
han fortæller mig, at han ikke gjorde det.
Kom så, Roy. Det siger de alle sammen på dødsgangen.
Ja, jeg ved, jeg ved det.
Men jeg må sige, Jimmy, han var... overbevisende.
Han nævnte en anden fyr, der kom for at se ham. Øh...
[ildevarslende musik spiller]
Finn.
Richard Finn.
Ringer det navn nogen form for klokke hos dig?
[puster ud]
Det er så længe siden, jeg kan ikke huske det...
Nå, jeg læste filen
og da vi støvede det hus,
Finns print er overalt indeni.
Hele huset igennem.
Så?
De var der. Og hvad så?
Richard Finn sagde, at han ikke var i huset
mordnatten.
Det står i hans udtalelse, okay?
Men vi fulgte det aldrig op.
Vi har aldrig bekræftet hans opholdssted
og det fandt jeg bare lidt mærkeligt.
Er det ikke mærkeligt?
Hvad er din pointe?
Jeg ved ikke. [griner]
Jeg tænkte bare, at du og mig,
vi ville måske gå og snakke med ham
se, hvad han selv har at sige.
Hvorfor? Jeg ved ikke.
Det er bare en følelse.
Det er alt, hvad jeg skal gå efter i disse dage.
Desuden siger min læge, at jeg skal holde mit sind aktivt,
så hvad fanden, hva?
Selvfølgelig, Roy.
Jeg vil undersøge det.
Jeg har stadig et par venner på jobbet.
Okay.
[Jimmy] Jeg kontakter dig, Roy.
[mørk, ildevarslende musik spiller]
[sutter tænder]
[sirene jamrer på afstand]
[spændingsfuld musik spiller]
[blød R&B-musik afspilles, dæmpet]
♪ Dig ♪
♪ Hvad ser du? ♪
[sang falmer]
[glasset knitrer] Ah!
[kameraudløseren klikker hurtigt]
[telefonen summer]
Ja. [Jimmy] Jeg fandt din dreng.
Jeg fandt Richard Finn.
[Jimmy] Værtinden fandt ham, da hun lukkede benzinmanden ind.
Hvordan døde han?
Overdosis. Fentanyl.
[Roy] Kun ét nålehul.
Hvad?
Han er ikke meget af en junkie.
Der er ingen spormærker.
Så han er nybegynder. Vidste ikke, hvad han lavede.
[forvrænget, rumlende lydbillede]
[politiets radiosnak]
[grim musik spiller]
Er du okay der, Roy? Han var der.
På gerningsstedet.
Ja. Du sagde det. Ingen.
Nej, ikke kun hans aftryk.
Han var der næste morgen, da vi var der.
Er det det du husker,
ser du ham på gerningsstedet?
Denne fyrs aftryk er i huset. Over det hele.
Han dukker op til gerningsstedet næste morgen.
Vi taler med ham.
Hans alibi for mordtidspunktet
er, at han var alene hjemme.
Og vi følger det ikke op.
Vi taler ikke med hans venner,
vi taler ikke med hans naboer.
Isaac Samuels aftryk var overalt i huset.
Han havde et motiv, og han tilstod.
Det giver ikke mening.
Nå, det gør ikke noget nu. De døde taler ikke.
Ja, måske.
Men de efterlader lort.
[præst] Fra aske til aske, fra støv til støv,
så det må være.
Åh, Gud, ånden i alle vores glæder,
årsagen til vores glæder,
vores mørkeste nætters herlighed.
[Roy] Øh, fru Finn?
Mit navn er Roy Freeman.
jeg, øh...
Jeg forstår, at det er et meget dårligt tidspunkt,
men må jeg lige stille et par spørgsmål
om din mand?
Uh... Jeg er hendes mand, Eddie.
Åh, jeg er så ked af det, Eddie.
Hej. Øh... er den anden fru Finn her et sted?
[Eddie] Øh, nej.
Hun og Richard var ikke ligefrem på bedste fod.
Er der noget jeg kan hjælpe dig med?
Han var min bror.
Jeg kigger på en sag
som din bror var særligt interesseret i.
For nylig besøgte han en dødsdømt
og han nævnte, at han faktisk skrev en bog
på emnet.
Jeg spekulerede på, om du vidste noget om dette.
Jeg tager en tur hjem med tante Jude.
Ja. Okay?
[Eddie] Okay. Okay.
[suk]
Jeg er lige herovre.
Her.
Jeg fandt den i hans lejlighed.
Han kaldte den The Book of Mirrors.
Titlen giver ingen mening for mig.
Bogen af spejle...
Isaac Samuel, den dødsdømte,
sagde han, at det her handler om Wieder-mordet?
Ja, hvis Richard var her,
han ville nok kalde det en krimi-memoir eller noget lort.
Læste du det?
Meget som jeg kunne mave.
Det er en flok selvforhøjende affald,
du spørger mig.
Om en pige, han var besat af på college.
Så, øh, var I ikke tætte på?
Se, jeg mener ikke at tale ondt om de døde,
men Richard var ikke ligefrem nogen
som du ønskede at komme tæt på.
Hvor længe havde han brugt?
Narkotika?
Nej nej.
Jeg vidste aldrig, at han var til stoffer.
Det virkede bare ikke som hans ting. Så igen, med Richard,
intet var nogensinde rigtig, som det så ud.
Jeg mener, han havde altid været lidt væk,
selv da vi var børn,
men det sidste år, de sidste par år, endda,
noget virkede bare ikke rigtigt.
Hvad var anderledes?
Jeg ved ikke. Han var...
ophidset, paranoid.
Ligesom han støder på i den bog.
Hør nu, hvis jeg var dig,
Jeg ville ikke spilde for meget tid på det.
Okay. Kan jeg beholde dette?
Du er velkommen.
[spændingsfuld musik spiller]
[Richard] Hukommelse er en omskiftelig ting.
Hvad vi kan huske, hvad vi ikke kan.
Sjældne øjeblikke , der for evigt præger,
banaliteter, der ikke gør.
Lidelser så smertefulde,
de er begravet dybt i vores sinds fordybninger,
glemt indtil tiden graver det op igen.
Uanset hukommelsen - god, dårlig, ikke bemærkelsesværdig -
det kommer aldrig tilbage på én gang.
De er altid delt ud i fragmenter
som brikker i et puslespil, du skal vente med at fuldføre.
[svag snak]
[Richard] Når du får endnu en puslespilsbrik...
det er nogens gæt.
Måneder, år, kunne være et årti.
Richard Finn.
[Richard] Som det var med mordet på Joseph Wieder.
Ti år uden at have forstået det.
[gæster chatter]
[glas klirrer]
[Richard] Eller som jeg nu ved, misforstå det.
[kvinde klukker] Nej.
[utydelig samtale]
[Richard] Og alt på grund af hende.
Laura Baines.
Hun var en af de sjældne enhjørninger
som vidste alt om alt.
Ingen gjorde bedre brug af kromatisk kontrapunkt
end Rachmaninoff.
[Richard] Dobbelt bachelor i
kunsthistorie og neurovidenskab.
...mellem lavere kortisolniveauer og deres disposition...
[Richard] En master i matematik.
Skønheden i det, Odlyzko viste
er det fordelingen...
[Richard] Talte fem sprog.
[taler på russisk]
[taler på fransk]
[taler på japansk]
[Richard] Hun vidste præcis, hvem hun var.
Hvis bare jeg gjorde det dengang.
[rømmer halsen]
Hvordan er punchen?
Den måde du har lusket rundt på,
venter på dit øjeblik til at komme og tale med mig,
Jeg tænkte, at du i det mindste ville finde på noget bedre end
Hvordan er punchen?
Jeg luskede ikke.
Ikke kun at luske. Leering også.
Åh! Skulking og lurende.
Du får mig til at lyde, som om jeg er en seriemorder.
Jeg kan sige, at jeg kendte dig hvornår.
[håner]
Jeg er, øh, Richard. Jeg ved.
Det er på dit bryst.
Åh. Højre.
Og alligevel, øh, her er du,
navnløs og indhyllet i mystik. Virker uretfærdigt.
Åh, hvad er der i et navn, egentlig?
Det, vi kalder en rose ved et hvilket som helst andet navn.
Flot!
Endnu en bardolator.
[griner]
Så, øh, hvad handler din afhandling om?
Øh nej! Fortæl mig det ikke.
Lad mig gætte. Okay. Okay.
Øh... det er nok noget kontroversielt.
Sandsynligvis. Ja.
Okay, Interferens på tværs af køn
i en skærsommernatsdrøm.
Bom.
Tæt.
Rekonsolidering af hukommelsen
Gennem Accelerated Resolution Therapy.
Åh. Et af Bardens mindre kendte værker.
[griner]
Øh... [rømmer halsen]
Psykologisk afdeling. Jeg er Laura.
Hvad, kan du bare lide at crashe andre afdelingers mixere?
Åh, øh, nej, jeg kom med en ven.
Nå, en kollega, virkelig. Professor Wieder.
Jeg hjælper ham med noget research
og han administrerer mit speciale.
Højre.
Om genopbygning af hukommelsen
gennem den fremskyndede forsoning?
Hukommelsesrekonsolidering gennem...
Ja okay.
Nej undskyld. Jeg er bare hård ved dig nu.
Det er lidt af en mundfuld.
[griner]
Hvor mange ønsker får du?
Åh. [griner]
Det, øh... Det tilhørte min bedstemor.
Jeg læste et sted
at når en kvinde leger med sine smykker,
det betyder, at hun flirter med dig.
Åh! Virkelig? Hmm.
Nå, du skal ikke tro på alt, hvad du læser.
Okay.
[dramatisk musik spiller]
[begge stønner lidenskabeligt]
[begge puster]
[stønner højt]
Kvæl mig!
Hvad?
Gør det!
[stønner, gisper]
Sværere!
Åh! Åh!
[gryntende]
[intens foruroligende musik spiller]
[gisper]
[trækker vejret dybt]
[griner]
[pustende]
[griner]
[Richard] Fra det øjeblik,
det var som om vi var uadskillelige.
[blid musik spiller]
[klokken ringer] I de næste par måneder,
vi lavede alt sammen.
Hun fik mig til at føle mig som den bedste udgave af mig selv.
[suk]
Så hvad tror du?
[Laura] Hvad synes jeg?
Jeg synes, du er skide genial, Richard.
Jeg mener, andre mennesker skal læse dit arbejde.
Du burde sende det til... til Harpers, The Atlantic,
alle de store fiktionsklude. [griner]
[Richard] Det var, som om jeg oplevede verden
for første gang gennem hendes øjne.
Du er så dygtig. Tak.
[telefonen ringer]
Bare et sekund. Undskyld.
Hej mor.
Men ikke alt så rosenrødt ud.
Uh huh.
Få måneder efter vi mødtes,
min far døde af et hjerteanfald.
Min mor havde ikke råd til mit værelse og kost.
Laura ville gerne hjælpe
og det var sådan, jeg første gang mødte professor Joseph Wieder.
Laura. Velkommen!
Uh, undskyld vi er for sent.
Ikke et problem. Hej.
Hej!
[dør knirker]
Var nødt til at afslutte et opkald med vores ven i DC, alligevel.
Ah! Mm-hm. Mm-mm.
Du må være Richard.
Laura har fortalt mig meget om dig.
Alle løgne, jeg er sikker på.
Overdrivelser og halve sandheder.
Dem jeg kan leve med. [griner]
Føler vi os som martinier?
Jo da. Ja!
[alle griner]
Så, Richard, Laura fortæller mig, at du vil være romanforfatter.
Litterær erindringsbog, faktisk.
Mmm! Åh?
Jeg er ikke bekendt.
Nå, ser du,
en traditionel erindringsbog er en persons livshistorie.
Genren beskæftiger sig ikke med spørgsmål om sandhed,
fantasi, hukommelse, stil.
Litterære erindringer har da et fiktivt element?
Nej, nej, jeg vil egentlig ikke kalde det fiktivt.
Nej. Åh. Undskyld. [griner]
[griner]
Nej, du ser, øh, forfatterens
fortæller historiens sandhed
som han tror, det er sandt.
De. Som de tror, det er sandt.
Selvopfattelse og personlig oplevelse
have en del i det.
Okay.
[griner]
[klukker sagte]
Mere vin?
Vær venlig. Ja!
[Laura rømmer sig]
[Wieder] Ved du noget? [munder stille]
[munder lydløst] Ti år fra nu...
vi vil se tilbage til denne middag
og alt, hvad vi vil huske er
Chateau Leoville Barton.
Åh, det tvivler jeg på. [griner]
Sindet erstatter erindringer hele tiden.
Det er medfødt til dets ledninger.
Især hvis du drikker for meget.
[klukker sagte]
Gør tingene.
Hmm? [Laura] Kom så!
Det er ikke et festtrick.
Vente. Hvad taler hun om?
[Laura] Det hjælper med at forklare, hvad vi arbejder på.
Okay så. Vælg et minde. Hmm?
Fra din barndom. Hvad som helst.
Objekter, øjeblikke, mennesker.
Noget du nemt kan huske?
Øh...
Okay. Øh... [klukker sagte]
Jeg kan huske, at vi havde dette grønne shag tæppe
og, øh...
[klukker] ... fire guldfisk
opkaldt efter fyrene i KISS.
[griner]
[Wieder] Det er et godt minde.
Hvad med noget, du ville ønske, du kunne glemme?
Øh...
Har dine forældre nogensinde slået dig?
[griner ubehageligt] Nej.
Har du nogensinde faret vild
i et indkøbscenter eller et stort supermarked?
Jeg mener... når jeg tænker på det, var der denne ene gang
vi gik til en legetøjsbutik, og øh...
Jeg... Jeg kunne ikke finde min mor. [griner]
[Wieder] Var du bange?
Jeg mener, jeg har ikke tænkt over det
siden det skete, men...
Ja.
Jeg ledte efter hende overalt.
Og du fandt hende til sidst?
Øh... udenfor rygning.
Huh. Det er vanvittigt.
Jeg havde glemt alt det.
I, øh... hjertet af vores forskning, øh...
Joes forskning
er tesen om, at de fleste mennesker oplever traumer,
men sindet blokerer disse minder
fra nogensinde at præsentere.
Traumet du oplevede den dag
var din mor, der forlod dig.
Du var et barn. Sårbar.
Og det faktum, at din mor faktisk kan skade dig
er for traumatisk at bearbejde.
Så du undertrykte det fra hukommelsen.
Men virkningerne af det traume
stadig dvæle i din underbevidsthed
og blive en del af stoffet i, hvem du er.
Wow. Okay.
[Wieder klukker] Det er...
Terapi med aftensmad.
[rømmer halsen] Skål.
[briller klirrer]
[grim musik spiller]
Richard.
Vil du tage med mig?
Jeg har noget, jeg gerne vil vise dig. Hmm?
Okay. [klukker sagte]
[rømmer halsen, sukker]
[fodspor afgår]
[døren åbnes]
Okay. [klukker] Det er mange bøger.
Jeg kan tilbyde dig $500 om ugen for at organisere det.
For at klassificere dem elektronisk,
når du kan, indtil du er færdig,
hvilket, hvis jeg skulle gætte, ikke bliver det i den nærmeste fremtid.
Jeg... Jeg mener, jeg ved ikke rigtig, hvad jeg skal sige. Øh...
Laura fortalte mig om, hvad der skete med din far
og den situation du er i.
Så du vil måske bare sige, at du vil gøre det.
Tak skal du have.
[mystisk musik spiller]
[Richard] At arbejde for Wieder var en drøm.
Nye verdener åbnede sig.
En kurateret samling af verdens største tænkere.
For hver to ville jeg katalogisere...
Jeg ville finde mig selv i at læse en anden.
Til sidst dog al den tid, jeg tilbragte hos Wieder
udsatte mig for noget, jeg ikke havde forventet.
Flere bøger? Ja.
Professoren vil have mig til at donere dem,
men der er noget godt lort herinde.
Sig, øh, hvad er der med flagermusene?
Hans fars.
Samlede dem, tror jeg.
Også underskrevet.
Willie McCovey. Al Kaline.
Ted Williams.
Vil du afslutte det her? Jeg skal arbejde.
Ja. Jo da.
Tak.
[Wieder og Laura griner]
[mørk, ildevarslende musik spiller]
[griner]
[porthængsler knirker]
[hvisker utydeligt]
[Richard] Et grin. Ja.
En hånd, der græsser en arm.
[Laura taler utydeligt] [Wieder ler]
Én ting er klart.
[telefonklokke]
[Laura] Hej, det er mig.
Undskyld, men jeg er nødt til at spise middag i aften.
Jeg sidder fast på kontoret og hjælper Joe,
men jeg skal, øh... jeg ses når jeg kommer hjem.
[Richard] Laura Baines var mere end
bare Joseph Wieders forskningsstipendiat.
[anspændt, foruroligende musik spiller]
[svag, lidenskabelig stønnen]
[Laura griner og hvisker]
[Wieder ler]
[Laura] Jeg skal arbejde.
[Wieder ler]
[Laura] Har du ikke et forskningspapir, der skal afleveres i morgen?
[Wieder] Ja. [griner]
[Laura] Jeg har så mange patientnotater at transskribere. [griner]
[Laura fortsætter utydeligt]
[Laura griner]
[Laura] Stop!
[Laura sukker]
[Wieder] Åh, Gud. Kan du lide det?
[Laura] Du ved, jeg kan lide det.
[Wieder udånder] [Laura] Det ved du, jeg gør.
[Richard] På trods af vores tid sammen,
Jeg kendte slet ikke Laura Baines.
[puster ud]
[bog falder]
Og da jeg fandt det manuskript...
Jeg indså, at jeg ikke var den eneste.
[Wieder] Er du sulten?
Åh, hej. Jeg vidste ikke du var hjemme.
Hvad har du der? Jeg ved ikke.
Jeg fandt det i, øh...
Den lå bagerst bag nogle bøger.
Åh. Huh.
Laura. Så ivrig.
Åh.
Kom nu. Inden frokosten bliver kold.
Kan du lide at lave mad, Richard?
Jeg ved ikke rigtig hvordan.
[klukker] Nå, du burde lære det.
Måske er du god til det, måske er du ikke, hmm?
Eksperiment.
[sagt] Mm-hm.
Laura kan lide en mand, der kan lave mad.
Hvordan går det mellem jer?
Vi er bare venner.
Årh, kom nu.
Jeg fik det indtryk, at du var mere end det.
Er det det hun fortalte dig?
Jeg behøver ikke at Laura fortæller mig noget for at vide det.
Jeg kan fornemme ting.
Jeg har kendt hende i nogen tid nu.
Højre. Jeg mener, jeg ville aldrig formode...
Men, Richard, hun bragte dig ind i mit liv for at hjælpe,
ikke for at komplicere tingene.
Og det er det, jeg er her for at hjælpe.
Jamen godt.
Til det formål altså
Jeg tror-- og det er bare mine tanker--
Jeg tror, det ville være bedre, hvis I holdt op med at se hinanden.
Vent, hvad?
[spændt musik spiller]
Ingen kan lide, når ting
blive alt for kompliceret.
[vinglas klirrer på disken]
Jeg skal ud af byen for at møde nogle mennesker om min bog.
Jeg forestiller mig, når jeg kommer tilbage
du vil have ordnet noget nyt arrangement.
God appetit.
[Richard] Han havde krydset en grænse,
men jeg ordnede aldrig noget.
Hun ordnede det for mig.
Babe? [torden buldrer]
Er du hjemme?
[kaster nøgler]
Hej, øh...
Jeg har nogle ting til dig fra Bamboo House.
Du ved, de dumplings, du kan lide.
Babe?
[Richard] Hun var væk.
Og så dagen efter skete det.
[politiets radiosnak]
Professor Joseph Wieder blev fundet død.
Slået ihjel.
En eller anden junkie tilstod forbrydelsen.
[sirene jamrer på afstand]
Waterford College- samfundet fordøjede tragedien
og jeg blev en romanforfatter uden ry,
arbejder i dunkel.
[tasteklik]
Og Laura Baines?
Det fandt jeg senere ud af en uge før mordet
hun gik for at se Susan Avery,
Wieders kontakt i forsvarsministeriet,
hævder ejerskab over Wieders arbejde.
Nej, sådan fungerer det ikke.
Den amerikanske regering bestilte undersøgelsen.
Bevillingen er til professor Wieder.
Men jeg skrev det!
Se, fru Baines,
Jeg ved ikke, hvilken aftale du har lavet med Dr. Wieder,
men jeg anbefaler, at du tager det op med universitetet
eller direkte med ham.
Årh, kom nu! Dette er mit arbejde
og han satte bare sit navn på det!
Undskyld. Er det alt, du kan sige?
Det her er lort!
Du kan ikke bare slippe afsted med det her!
[Richard] Efter mordet forsvandt hun.
Det var, som om hun var faldet lige ned fra jordens overflade.
[inhalerer, ånder dybt ud]
Indtil den dag, jeg så hende igen.
[Roy] Indtil... jeg så hende igen.
Indtil du så hende igen hvor?
Åh, din skide!
[mørk, ildevarslende musik spiller]
[kommentarafspilning på tv] [bargæster sludre]
[Jimmy] Ved du hvad? Hun er sandsynligvis død.
[Roy] Hendes personnummer er stadig aktivt.
Hun har ingen adresse, ingen tilstedeværelse på sociale medier,
intet forretningssted, intet.
Bare et gammelt billede fra gymnasiet.
Og hvad så? Hun er en privat person.
Det er det samme med Wayne Devereaux,
Wieders vicevært.
Intet telefonnummer, ingen jobhistorik.
Jeg lavede en omvendt adressesøgning, ingenting.
Det er ligesom alle andre fra Wieders liv på det tidspunkt
er nu et skide spøgelse.
Du ved hvad?
Du får mig til at føle, at jeg vil være et skide spøgelse.
Den eneste, jeg har kunnet opspore, er Finns ekskone.
Jeg går og snakker med hende.
Og hvad fanden vil hun sige til dig?
Jeg ved ikke.
Hun ved måske noget.
Du ved? Finn kunne have været inde på noget.
Det er en masse ting og måske og hvis og men.
Se, mand, hvis Isaac Samuel er uskyldig
og vi har sat den forkerte fyr væk,
kom nu.
Det er en chance for os til at gøre det rigtigt.
Fyren tilstod! Jeg ved, han tilstod, okay?
Han indrømmer, at han var i huset den aften. Det siger han.
Men han siger også, før han kunne gøre noget,
en anden kom ind i huset.
WHO?
Hvem kom ind, Roy?
Jeg ved ikke.
Nå, hvis du fandme ikke ved det,
så ved jeg det heller ikke.
Jeg skal pisse.
[mæcener chatter] [rockmusik spiller blødt]
[tilskuere jubler på tv]
[TV-kommentator] Og han falder i endnu en!
Denne knægt brænder!
[lydbilledet forvrænger]
[dramatisk musik spiller]
Hej!
Hvad fanden, mand?
[dramatisk musik forsvinder]
Undskyld.
[rockmusik i bar fortsætter]
[læge] Hallucinationer er ofte et almindeligt biprodukt
af proceduren.
Men jeg har kun set billeder af hende.
Ja, det indikerer tilbagekaldelse,
selvom det ikke rigtig var hende.
Det samme med de hukommelsesstykker, du har rapporteret.
Det betyder, at dine nervebaner begynder at genaktiveres.
Så jeg er ikke bare ved at blive helt skør?
[klukker] Langt derfra.
Du er faktisk, hvad vi vil kalde et godt resultat.
Behandlingen virker.
[blid, håbefuld musik spiller]
[kvinde råber] [mand] Læg det fra dig!
[dør smækker i nærheden]
[TV spiller inde i lejligheden]
[banker på]
[døren åbnes]
[Roy] Fru Finn?
Jeg er ked af at forstyrre dig. JEG...
Er du betjenten?
Roy Freeman, ja. Jeg ringede.
Ja, jeg er faktisk, du ved, øh...
[rømmer halsen] ... pensioneret.
Og så er jeg ikke hos politiet længere.
Godt. Har aldrig kunnet lide betjente.
[anspændt, foruroligende musik spiller]
Det giver ikke mening.
Richard var en masse ting--
paranoid, vildledt,
ægte misantrop. [klukker sagte]
Men han var ikke en narkoman.
Så du tror måske, at hans død var en ulykke?
Jeg vil vædde på, at den kusse, Elizabeth Westlake,
havde noget med det at gøre.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvem det er.
Ja. Det gjorde jeg heller ikke indtil for nylig.
Skør røv tæve.
De havde et stort skænderi
et par uger før Richard flyttede ud.
Elizabeth... Westlake?
Ja. [Roy] Ja. Okay.
[grim musik spiller]
Richard begyndte at drikke igen.
Og en aften kommer han skrigende hjem i telefonen
alle sur.
Huh. Nej Nej Nej.
[dør smækker] Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej, du lytter til mig, okay?
Du skal fandme ikke lyve for mig!
[Dana] Han må have troet, at jeg sov.
Okay, jeg ved, hvad du gjorde. Ja.
Og du slipper ikke afsted med det.
Har du nogensinde spurgt ham, hvad argumentet handlede om?
Jeg prøvede ikke at tale med Richard, da han var sådan.
Højre.
[snorker sagte]
[Dana] Så jeg ventede, indtil han sov.
Næste dag ringede jeg til nummeret,
og fik hendes telefonsvarer.
Hvad ved du ellers om hende?
Ved du hvad hun laver? Ved du, hvordan de forbinder?
Nej ingenting?
Du kaldte hende lige en skør tæve.
Hør, alt hvad jeg ved er, at jeg aldrig har hørt ham tale
til nogen sådan før.
Ikke engang mig.
Du spørger mig...
hun dræbte ham.
[dramatisk musik spiller]
[tastaturets taster klapper]
[tasteklik]
[sirene jamrer på afstand]
[tasteklik]
[hund gøer på afstand] [tasteklik]
[mystisk musik spiller]
[tasteklik]
[dramatisk musik bygger langsomt]
Ms. Westlake.
Åh. Mr. Freeman.
[forvrænget lydbillede]
Har vi mødt hinanden?
Undskyld. Jeg har en tilstand.
Jeg glemmer en masse ting.
Jeg er ked af det.
Vi mødtes i forbifarten for længe siden.
Og jeg læste om din ulykke i avisen.
Ville du have noget imod, hvis jeg spurgte dig, hvor?
Hvor mødtes vi? Jeg ville ønske, jeg kunne tale.
Men jeg skal til kontoret.
Det er okay.
Jeg ville faktisk bare tale med dig
om Richard Finn.
[suk]
Nu er der en jeg gerne vil glemme.
Hvorfor det?
Du er vist aldrig blevet forfulgt,
fik til at føle dig som dig altid
skal kigge dig over skulderen.
Åh. Ja, du ved, øh...
han havde det i tankerne
at du havde noget at gøre med Joseph Wieders mord.
[suk]
Så du har talt med ham?
Nej, det har jeg ikke. Øh...
Jeg prøvede det, men han døde.
[dramatisk musik spiller]
Jeg ser. Ja.
Han efterlod dog noget.
En erindringsbog.
Og jeg tænkte på, om du kunne tænke dig at se på det.
Du kan bare fortælle mig, hvad du synes.
Jeg har arbejdet meget hårdt for at glemme den tid i mit liv,
Professor Wieders død, og jeg vil helst ikke genopleve den.
Forstår fuldstændig. Ja.
Du ved dog, øh...
der er en mand, der er på dødsgangen
for drabet på Joseph Wieder
og hans date kommer snart.
Så måske du bare kunne tage et kig.
[spændt musik spiller]
Hvis jeg har et frit øjeblik.
Store. Tak skal du have. Mange tak.
I orden. I orden.
Du må have en god dag.
Pas nu på dig selv, Roy.
[mørk, ildevarslende musik spiller]
[motor starter]
[musik falmer]
[suk]
[dramatisk musik spiller]
[forvrænget lydbillede]
[dramatisk musik spiller]
[telefon besked advarsel bipper]
[dramatisk musik spiller]
[chauffør] Det er det, mand.
[hund gøer på afstand]
[dramatisk musik fortsætter]
[høj heavy metal-musik afspilles på stereo]
[højt bankende]
[dunkende fortsætter]
[heavy metal-musik fortsætter]
[knusende tøs]
[højt tøs] Mr. Devereaux?
[knusende dunk]
Mr. Devereaux?
[dunkende fortsætter]
[musik slukker]
[Wayne] Det er et stykke tid siden.
Det tog mig et øjeblik at placere dig,
men min historie er den samme som dengang.
Jeg fik bare aldrig fortalt dig det, for...
du havde allerede din mand.
Nå, hvis det er okay med dig, vil jeg gerne høre det nu.
Ja? Hvorfor det?
Jeg går bare tilbage gennem tingene.
Sørg for, at alle de rigtige felter er markeret,
du ved?
Okay.
Godt...
Professor Wieder fandt mig
da jeg var en skal af, hvem jeg var.
Han hjalp mig med at komme på benene igen.
Han fik mig et job med vedligeholdelse.
Jeg mener, jeg husker det krystalklart, mand.
Han var som en berømthed.
Alle elskede ham.
[kvinde taler utydeligt]
[kvinde ler]
[Wayne] Han lavede alt muligt arbejde.
Jeg ved ikke præcist hvad
men der var altid folk på besøg.
Mange tak. [griner]
[Wayne] Vigtige mennesker.
Folk fra regeringen,
Forsvarsministeriet.
Han kørte en retssag for dem
ud af sin afdeling på højskolen.
Traumepatienter.
At teste en medicin, han udviklede.
Jeg tror, jeg var en perfekt kandidat.
[missil hvæser gennem luften]
Jeg var først på jorden i Irak.
Så min del af det, før jeg tog en kugle.
Jeg vidste ikke den virkelige skade, før jeg kom hjem.
Kunne bare ikke få det rigtigt.
Wieder fandt mig på VA,
sagde, at jeg passede til hans forskningsprofil.
Hvilken slags forskning?
Wayne, hvad hvis jeg fortalte dig det
det gennem medicin og forslag
du kunne erstatte mindet om dit traume i Irak
med bedre minder
eller måske slette mindet om dit traume helt?
[uhyggelig musik spiller]
Mand, jeg vil sige tilmeld mig.
Ved at aktivere modsatte sider af hjernen,
vi kan forløse de følelsesmæssige oplevelser
fanget i vores nervesystem.
Men før vi får det dårlige minde til at forsvinde,
vi er nødt til fuldt ud at konfrontere det.
Træk vejret.
[skud] [folk, der råber]
Han sagde, at det var effektivt til at håndtere PTSD,
men det var kun en del af behandlingen.
Tag en om morgenen.
Og en før sengetid.
[Wayne] Resten var den medicin, han udviklede.
Han sagde, at den kunne tørre tavlen ren.
[Roy] Men du har lige fortalt mig om Irak.
Betyder det, at behandlingen ikke virkede?
Åh, det gjorde det for en tid.
Detaljer falmede. Ikke flere panikanfald.
Men de piller, mand, jeg mener...
[hoster]
...de havde nogle slemme bivirkninger.
[spytter]
Jeg genkendte ikke mig selv længere.
Jeg ville black out.
Ingen anelse om, hvor jeg var, hvordan jeg kom dertil.
Så du holdt op med at tage medicinen?
Mm-hm.
Ja, imod professorens vilje.
Hvor er din bil?
Jeg kom hertil med taxa. [griner]
Vil du have en tur?
ASPCA i byen køber mine affald til hunde.
Er du sikker? Ja mand. Sædet er gratis.
[dramatisk musik spiller]
[bildøren åbnes]
[Roy] Ved du noget om Laura Baines?
Åh mand. Jeg tror ikke, at nogen nogensinde har kendt Laura Baines.
Hende og Wieder var en ting, ikke?
Det ved jeg intet om.
Ud fra hvad han sagde, er hun bare en laboratorieassistent, intet mere.
Jeg mener, måske ville hun gerne være det.
Men hvis de var, så jeg det aldrig.
Ikke at jeg ikke så andre.
Jeg kom over huset nu og da,
at ordne dit og dat.
[stønner]
[begge stønner]
Der var mange kvinder.
Han førte også journal over dem.
Hvilken slags rekord?
[Wayne] Han havde et af de gamle videokameraer.
[kvinde puster på video]
Jeg gætter på, at han kunne lide at gense sine tidligere bedrifter.
[Roy] Har Laura Baines nogensinde kaldt ham på det?
[Wayne] Nej, mand. Eneste gang jeg hørte dem udveksle ord
var over noget forskningspapir, de var ved at skrive.
Men den nat han blev dræbt, hende og Finn,
de kom over til huset
og der var en slags argumentation.
[Wieder] Vi skal have en rationel samtale
uden al denne anklage.
[Richard] Du lyver for fanden! [Laura] Han lyver ikke!
Åh! Vil du forsvare ham nu? Jeg har ikke brug for forsvar.
Hvad sloges de om?
Fuck, hvis jeg ved det, Finn blev rigtig sur.
Ved, hvad? Fuck jer begge.
I fortjener hinanden. Laver du fandme med mig?
[Wayne] Han gik og jeg gik ud foran,
tal med ham, måske se hvad der er hvad.
Men han var bare... væk.
Eller han gik aldrig.
[fugle hviner]
[Roy] I Finns udtalelse siger han, at han var alene hjemme
på tidspunktet for drabet.
Nå, jeg mener, jeg kan kun fortælle dig, hvad jeg så.
Hvad med Laura? Ser du hende gå?
Ja, senere i en taxa.
Så hvor tog du hen?
Min sædvanlige. Gamle Warren.
Bartenderen der, Diane,
selv var hun en af professorens piger.
Han var en god mand.
Han tabte sig, det er alt.
Det kan ske for enhver af os.
Men det er ligesom Bibelen siger.
Døm ikke, for at du ikke også skal blive dømt.
Tak for løftet.
[dramatisk musik spiller]
[husdøren åbnes]
[døren lukkes]
[telefontastatur klik]
Ja. Det er mig.
Han er hjemme.
[anspændt, ildevarslende musik spiller]
[spændt musik spiller]
[sirene jamrer på afstand]
Diane Lynch.
[suk]
[mystisk musik spiller]
[spændingsfulde musikbyggerier]
[spændingsfuld musik fortsætter]
[banke på døren]
En meget, meget interessant læsning.
Vil du ikke invitere mig ind?
[Roy] Må jeg skaffe dig en vand?
Måske noget whisky.
Jeg, øh... Jeg har ingen i huset.
Læger. [klukker] [klukker]
Jeg kan ikke engang huske, hvornår jeg sidst havde en drink.
En af de få fordele ved din tilstand, formoder jeg.
Du kan ikke huske de dårlige tider.
Kan heller ikke huske de gode tider.
Det er ærgeligt.
[uret tikker]
Det må være svært--
ingen hukommelse om venner, familie, tidligere erfaringer.
Ingen sammenhæng for, hvem du er. Din plads i verden.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det er,
at føle sig så fortabt.
Så alene.
Så hvad syntes du om Finns bog?
Det var...
en flok lort.
Så I to var, øh... aldrig kærester?
Nej. Det var bare hans lille fantasi.
Folk finder på tingene hele tiden.
Løj for at beskytte sig selv.
Fremstillingshistorier skal fremstå mere, end de er
fordi virkeligheden er for smertefuld.
Jeg talte med Wayne Devereaux. Hmm.
Han så ud til at bekræfte meget af det, der er derinde.
Wow. Endnu et pålideligt vidne. Giver dog mening.
Masser af dyrlæger, der lider af traumer
vend dig til eskapistisk opfindelse - videospil,
pornografi.
Så opfandt han forskningsstudiet
Wieder arbejdede også på?
Nej. Wayne var en del af det.
Men hvis jeg husker rigtigt,
han reagerede ikke positivt på protokollen.
Han ærgrede sig over, hvad det gjorde ved ham.
Han var tilbøjelig til anfald af vrede, aggression.
Du ved tilsyneladende en masse om ham.
Nå, jeg har transskriberet Wieders patientnotater. Allesammen.
Nogle gange lærer man ting, man helst ikke ville.
Han sagde, at Wieder havde til hensigt
på at offentliggøre sine resultater, så...
Det er, hvad du gør. Du arbejder i årevis
og så offentliggør du dine resultater.
Men han døde før det var fuldendt.
Føler du, at han gav dig den kredit, du fortjente?
Han døde før vi også kunne finde ud af det.
[spændt, spændende musik spiller]
Et stof, der kan hjælpe folk til at glemme tidligere traumer.
Det ser ud til at nogen kunne lave
en hel masse penge ud af det.
Nu tror du, at nogen dræbte ham for penge.
Du har måske ikke hukommelse, Mr. Freeman,
men du har god fantasi.
Folk dræber af en masse forskellige årsager.
Jeg nåede ud til Susan Avery,
Wieders DOD-kontakt.
Jeg ved, hvem Susan Avery er.
Hun samarbejdede med Wieder i årtier.
Så ved du det også
at hun har overtaget hans afdeling i Waterford.
Hmm.
Du ved, denne samtale ville have været meget bedre
med whisky.
Du plejede at elske en god drink, Roy.
[spændingsfuld musik spiller]
[mand 1 på tv] Ring nu til stykket.
Jeg giver dig fem sekunder til at spænde dine våben op.
En.
To.
Tre.
[mand 2] Sjovt nok. Løsn dem.
[mand 1] Harry, Jackson, få hardwaren.
Doc!
Er der andre, der vil prøve lykken?
[mand 1] Kom i gang!
Kom nu, fortsæt i bevægelse, alle sammen!
[suk]
[gaber]
[puster ud]
[hængsler knirker]
[blid, ildevarslende musik spiller]
[grim, angribende musik spiller]
[motoromdrejninger]
[musik intensiveres]
[pistolskud]
[dæk skrigende]
[højt, rystende styrt]
[håndvåben klik]
[hund gøer på afstand]
[anspændt, foruroligende musik spiller]
Åh, for fanden.
[telefonlinje ringer]
[operatør] 911. Hvad er din nødsituation?
Ja, øh, jeg vil anmelde et skyderi.
Mr. Freeman, jeg vil læse dig om dine rettigheder.
Du har ret til at forblive tavs.
Hvis du nægter denne ret,
alt, hvad du siger, kan bruges imod dig i en domstol.
Du har ret til en advokat.
Hvis du ikke har råd til en advokat,
en vil blive udpeget til dig af retten.
[dramatisk musik spiller]
[Roy] Er vi alle færdige?
Sag lukket.
Endnu en fra bøgerne.
[Roy] Lad os fejre det. Jeg køber.
Ja. Lad mig indhente dig.
Jeg venter på dig i bilen.
[officer] Hvis du ikke har råd til en advokat,
en vil blive udpeget til dig af retten.
Forstår du de rettigheder, jeg lige har læst for dig, sir?
[bar gæster sludrer]
Du ved, du er en heldig tøs.
De sikkerhedskameraer fangede ham i at prøve at køre dig ned.
Der vil være en masse bureaukrati,
men, øh, det vil bevise, at det er selvforsvar.
Tak fordi du kom ned.
Ja, selvfølgelig.
Du ville have gjort præcis det samme for mig.
CSI fandt to hætteglas med fentanyl
i Devereauxs lastbil--
det samme lort, der dræbte Finn.
De kalder det et mord.
Hvad?
Devereaux dræbte Finn?
For hvad?
Stop ham med at identificere ham for Wieders mord?
Jo da. Giver mening.
Nej. Nej, det giver ikke mening.
I sin egen forbandede bog,
Finn peger 100 % på Elizabeth Westlake,
ikke til Devereaux.
Der er noget galt.
Ja, noget er galt.
Der er noget galt med dig, Roy.
Isaac Samuel begik denne handling.
Isaac Samuel tilstod det.
På en måned,
der vil være retfærdighed, og han vil være død.
Og du kan komme videre og glemme alt dette.
Var jeg en god betjent?
Var du en god betjent? Hvad?
Hvad fanden taler du om?
Var jeg god til mit arbejde?
Eller var jeg en dårlig betjent? Var jeg en lort betjent?
Var jeg en doven tøs
hvem har lige markeret sit kort og dukket op?
Roy, du var en af de bedste.
Du var en fantastisk betjent.
Mit navn står ikke på nogen af skiltene.
Hvad?
I Wieder-filen.
Mit navn står ikke på nogen af embedsmændene.
Ikke hændelsesrapporten...
ikke vidnebladet,
retsmedicinske fund, Samuels tilståelse.
Intet af det.
Det er bare dit navn...
på det hele.
[puster ud] Hvad prøver du at sige, Roy?
Jeg har gået tilbage gennem 30 år med sagsakter.
Tredive år.
Hvert et, hvert dokument, hvert enkelt...
vi underskrev.
Mit navn lige ved siden af dit.
Bortset fra denne.
Hvorfor det?
[griner glædesløst]
Jeg kan se, hvad du laver her, Roy.
Du har interviewet alle andre.
Nu vil du anklage mig.
Jesus Kristus, Roy,
du er noget forbandet stykke arbejde.
Du kommer til mit hus ud af ingenting,
beder om min hjælp,
og nu anklager du mig?
[blid, sørgmodig musik spiller]
Fuck dig, Roy.
Fuck dig.
[musik falmer] [bar-gæster sludrer]
[dør åbner, lukker]
[spændt musik spiller]
[snyser]
[bar chatter falmer]
[der spilles mørk musik]
[musik intensiveres]
Jeg er ikke nogen morder!
[kameraudløseren klikker]
[mørk, ildevarslende musik spiller]
Du er i sjælden form i aften.
Hvor er hun?
Hun kommer ikke i et stykke tid, Roy.
[dramatisk musik spiller]
[rømmer halsen]
[musikken svulmer]
[musik blødgøres brat]
[spændt, dramatisk musik spiller]
[musik falmer] [fugle kvidrer]
[klapper i nærheden]
[hurtige fodfald]
[briller klirrer]
[bar gæster sludrer]
[rockmusik spiller svagt]
Okay. Uh huh.
Jeg er ude.
Åh, tag ikke min bil, Roy.
[singsong] Hej, jeg bringer den tilbage i morgen.
[griner]
Hvad du gjorde, vil jeg aldrig glemme.
[nøgler klirrer]
I morgen.
[gisper]
[dørklokken ringer]
Vi har ikke åbent endnu. [dør lukker]
Var der en gammel gråhåret fyr
bruges til at drive dette sted?
Erik? Eric OToole?
Ja, han er pensioneret. Er der noget jeg kan hjælpe dig med?
Det er min fars sted nu.
Ja, jeg leder efter en kvinde, der også plejede at arbejde her.
Hun hedder Diane. Åh, mener du Diane Lynch?
Yeah sikkert. Har du nogen idé om hvor jeg kan finde hende?
Ja, lige ovre på Calvary Catholic.
Hun døde for omkring fem år siden.
Åh, siger du ikke?
Fuck. [griner]
[bartender] Var hun en ven eller noget?
Øh, hun afgav en redegørelse i en sag, jeg arbejdede på.
Jeg fulgte lige op. Så du er betjent?
Plejede at være.
Godt...
På mig.
Min bedstefar var betjent.
Jeg huskede for nylig, at jeg faktisk...
Jeg kan godt lide at gøre dette.
Gør vi ikke alle sammen?
Til Diane.
Hej. [rømmer halsen] Har du noget imod, hvis jeg bruger dit badeværelse?
Lige rundt om hjørnet, den anden side af jukeboxen.
Tak.
[uhyggeligt, forvrænget lydbillede]
[skurrende, uenig musik spiller]
[bukser]
[kormusik spiller] [flashpærer klynker]
[banker] [telefonen ringer]
Hej? [Susan] Mr. Freeman?
Det er Susan Avery, der ringer tilbage.
Stump genstand til hovedet. [kamera blinker ekko]
Øhm, Susan? Fra Waterford College.
Jeg har noget til dig.
[hoster]
Er du sikker på, at jeg ikke kan skaffe dig et glas vand?
Nej, nej, jeg har det fint.
Du sagde du havde noget til mig?
Jeg ved ikke hvor originalen er.
Sandsynligvis på lager hos DOD, hvis jeg skulle gætte,
men det er det eneste eksemplar, jeg havde fra min tid der.
Spejleffekten.
Wieder var ret stolt af dette arbejde.
Han troede, det ville hjælpe folk
som led med deres traumer.
Det er prisværdig forskning. Den blev aldrig offentliggjort?
I hvert fald ikke under hans navn.
Jeg forstår det ikke.
Jeg forstår, at du ikke har læst hendes bog.
Hun opdaterede Wieders forskning med yderligere resultater
hun aflivede sammen gennem årene
hun fik sin doktorgrad.
Så hun stjal hans arbejde?
Det sker hele tiden i akademisk forskning.
Desuden, hvem ville protestere?
Wieder er død. Men du har fået det?
Det er ikke så enkelt som det.
Før Wieder døde,
Laura Baines kom til mig med det manuskript.
Ja, jeg hørte, hun ikke var glad.
[Susan] Hun hævdede, at arbejdet var hendes.
Wieder gav hende ikke den kredit, hun fortjente.
Det her er lort! Han kan ikke bare slippe afsted med det her!
Så hvordan udgav hun det?
Vi havde cirkuleret det
på en række af VA hospitalerne,
men afdelingens prioriteringer ændrede sig.
Et par år senere efter jeg begyndte at arbejde her,
Jeg fandt hendes boganmeldelse.
Så... hvorfor gik du ikke efter hende?
[Susan] Der var ikke noget at gå efter hende for.
Projektet blev lukket.
[dramatisk musik spiller]
Wieder boede her omkring, ikke?
Over på Chestnut. Huset står åbenbart stadig tomt.
[spændingsfuld musik spiller]
[blitzpærer suser]
Stump genstand til hovedet.
[sukker dybt]
[Jimmy] Noget tegn på det?
Nej. Et par flagermus i garagen, dog.
[morsom kormusik spiller]
[utydelig samtale]
En er forsvundet, ikke?
Viceværten der sagde, at de alle var underskrevet af Hall of Famers,
så sandsynligvis mange penge værd.
Vil du tale med ham?
Jeg vil. Kom nu. Hr.
[spændingsfuld musik spiller]
[spændingsfuld musik fortsætter]
[kedelig tryk]
[puster ud]
[spændingsfuld musik fortsætter]
[Elizabeth] Hvad har du der, Roy?
Fandt aldrig mordvåbnet
fra Wieder-sagen, gjorde du?
Har du lagt det her?
[Jimmy] Sæt den tilbage i hullet, Roy.
[grim musik spiller]
Kom ind begge to.
Hvorfor kunne du ikke bare lytte til mig?
Du kunne bare ikke lade være, vel?!
Hvad gjorde du, Jim?
Hvad har jeg gjort?
Jeg ryddede det her skide rod op.
Ti år siden. Kan du ikke huske noget af det her?
Hvad gjorde Diane? Diane?
Hun fortalte mig, hvad du vidste.
Diane Lynch?
Gå væk fra mig!
[Elizabeth] Fra din yndlingsbar.
Hun var en af Wieders patienter.
Nok, Laura.
Jeg sagde, at jeg ville tage mig af det her.
Åh.
[griner]
Kender I hinanden?
Jeg ser.
Så I er i det her sammen?
[klukker] Fuck mig. [Roy] Nej, jeg forstår det.
Jeg forstår det, Jimmy.
Din kone blev virkelig syg.
Du er dybt i gæld.
Hun kommer med og betaler dig for at dræbe Wieder
så hun kan udgive sin bog,
og du, din jernbane Isaac Samuel,
dække det hele til.
Nej, nej, nej, nej, nej. Jeg betalte ham ikke for at dræbe Wieder.
Vi mødtes ikke før efter din ulykke.
Mit liv blev ødelagt.
Jeg stod over for at miste mange års klinisk forskning.
Navnet Laura Baines
vil altid være forbundet med det, der skete.
Så dukkede din partner op og stillede alle mulige spørgsmål.
Jeg vidste ikke, hvad han ville, men han ville ikke give op
og jeg var så bange.
Åh, fuck dig, Laura!
[suk] Så jeg... gik.
Jeg flyttede, ændrede mit navn, startede forfra,
afsluttede forskningen og udgav min bog,
håber jeg aldrig ville se ham igen.
Men så for nogle år siden,
Richard Finn begyndte at rode rundt.
Hun er forfatter. Elizabeth Westlake.
Men hun ændrede det. Det plejede at være Laura Baines.
Hun må have taget Wieders arbejde efter han døde.
Spørger du mig, det var hende, der slog ham ihjel.
[Elizabeth] Så fandt din partner mig på en eller anden måde
og han vendte op med hånden ud,
og denne gang er det for penge.
Alt det her, alt det her er bare lort, Roy.
Jeg lyver ikke. Han afpressede mig.
Han sagde, at han ville offentliggøre beviser for, at min bog ikke var mit arbejde
medmindre jeg betalte ham.
Så du dræbte også Richard Finn
hvis han fik samme idé?
[Jimmy] Jeg dræbte ingen.
Hun dræbte Finn på samme måde, som hun dræbte Wieder.
Finn skriver en bog om mordet
og han tror, du dræbte Wieder.
Du skal tale med ham.
[Jimmy] Med andres hænder.
Okay.
Jeg siger dig, Laura,
du kan kneppe rundt, hvad du vil, men jeg er ikke...
[Jimmy] Devereaux var allerede en trænet morder.
Med Finn af vejen fik hun ham til at komme efter dig.
Han er hjemme.
Vent til han går og tag dig så af det.
[dæk skriger] [skud eksploderer]
Hun er en manipulator, Roy.
Hun manipulerer dig lige nu.
Hun får folk til at komme ind og udføre sit beskidte arbejde
og så skøjter hun bare afsted.
Hun skal stilles til ansvar.
[pistolskud] [grynter]
[kroppen banker på gulvet]
[anspændt, ildevarslende musik spiller]
Hm, det er sådan en sjov ting, sindet,
de ting, den kan leve med
og de ting, den bare ikke kan holde ud.
At komme til at dø uvidende om begge dele,
nu det...
Åh, det er en særlig form for lyksalighed.
[pistolskud]
[kroppen banker på gulvet]
[klynker sagte]
[grynter]
[Jimmy udånder]
[puster ud]
[dramatisk, sur musik spiller]
Hvad jeg gjorde...
Jeg gjorde for dig.
[melankolsk musik spiller]
[foruroligende musik spiller]
[reporter på tv] Breaking news i et årtier gammelt mord
ude på Waterford College
som nyt bevis på det brutale drab
af psykologiprofessor Joseph Wieder
frikender en mand, der er fængslet på dødsgangen.
[porte klirrende] [nøgler klirrer]
29-årige Isaac Samuel blev dømt for hævndrab
og var planlagt til at dø ved dødelig injektion
på kun en måneds tid.
Men oplysninger afsløret i kølvandet på et dobbeltdrab
den sidste tirsdag i Wieders forladte hjem
fortæller en anden slags historie.
[læge] Nævn tre genstande i dette rum.
Stol, lampe... ur.
Og tre genstande ikke i dette rum.
Vinglas, avis, pistol.
Dags dato?
21. oktober.
Dit fødested?
Larksville, Pennsylvania.
[læge] Din mors navn?
Firenze.
[læge] Din fars navn?
George.
[læge] Din mellemskole?
Sydsiden.
[dramatisk musik spiller]
Meget godt.
Det ser ud til, at behandlingen har været meget effektiv.
Det skal være glædeligt at kunne huske igen.
Ja.
[reporter på tv] Den tidligere detektiv
der efterforskede sagen for ti år siden,
Roy Freeman,
var medvirkende til at bringe de ansvarlige parter
til retfærdighed.
Han afslørede et forskruet mord-til-udlejning-komplot
med rødder i Washington County Police
og det akademiske samfund i Waterford.
Mr. Freeman, en højt dekoreret detektiv,
forlod politiet for nogle år siden
efter en bilulykke...
[reporterens stemme falmer]
[melankolsk musik spiller]
[musikken bliver mørkere]
[suk]
[mørk, dramatisk musik spilles]
[Laura] Professor Wieder er læge. Han aflagde en ed.
Hold dem fra skade og uretfærdighed.
Uh huh. Nå, hun aflagde også en ed.
Det gjorde vi begge to.
At have og at holde, i sygdom og i sundhed.
Hun kom til ham for seks måneder siden
om nogle, øh, uafklarede traumer.
Du ved, jeg tror dig bare ikke.
Hendes alkoholiserede far, hun var...
Hun var bekymret for, at hun gentog mønstre
i dit ægteskab.
Hun var sårbar, og han udnyttede det bare.
Jeg er ked af at skulle være den, der fortæller dig dette.
Jamen, hvorfor er du det? Hvad? Bare for fanden?
Du vil have mig til at tro, at du er en slags barmhjertig samaritaner
hvem troede lige, at jeg skulle vide, at min kone knepper hendes shrink?
Er det det?
[dramatisk musik spiller]
Hvis du vil have bevis.
Og hvad er der på det?
Din kone.
[Diane stønner lidenskabeligt på video]
[musikken bliver mørkere, bliver ildevarslende]
[musik på jukebox] ♪ Åh, ah, de elendigheder jeg har haft... ♪
[hulker]
[hulker] Bare lad mig gå.
Gå for fanden væk fra mig!
Åbn døren, Diane. Åben døren!
[Diane] Lad mig være!
[hulker] Bare lad mig gå.
[melankolsk musik spiller]
[flagermushaner ekko kraftigt]
[kormusik spiller på plade]
Åh! Tilbage så snart?
[griner]
Jeg er... Undskyld.
[flagermus dunder] [grynter]
[spændt musik spiller]
Ingen.
[grynter]
[kormusik fortsætter]
[Wieder skriger]
[Wieder stønner]
[dramatisk musik spiller] [slag fortsætter]
[musik bygger langsomt]
[Wieder stønner]
Jesus for helvede Kristus!
Roy!
[musik falder pludselig af]
[blød, anspændt musik spiller]
[skovlskraber]
[grumme, eftertænksom musik spiller]
[pustende]
Lad os få det gjort.
[sørgelig musik spiller]
[klik]
[magasin klik]
[melankolsk musik spiller]
[musik falmer] [ur tikker]
[højtidelige korvokaliseringer] [grim orkestermusik spiller]
[musik intensiveres]
[musik falmer]
[Hey Hey af LA Edwards spiller]
♪ Nå, det er måneopgang i dagtimerne ♪
♪ Ja, det er mørke krystalklart ♪
♪ I ørkenen og ned ad gangene ♪
♪ På en eller anden måde trækker du mig altid tæt på ♪
♪ Alle klædt op i gyldent ♪
♪ Jeg var et fjols ♪
♪ Jeg gjorde, hvad du sagde til mig ♪
♪ Men der er ingen hvile for de ensomme ♪
♪ Er de onde virkelig knust? ♪
♪ Ja ♪
♪ Hej, hey, søde skat ♪
♪ Hej, hey, jeg hader at se dig falde ♪
♪ Som en kanonkugle ♪
♪ Måske er du trods alt ingen engel ♪
♪ Nu siger du , at du ikke kender mig ♪
♪ Men du gjorde mig til den jeg er ♪
♪ Og det handler ikke om følelsen ♪
♪ Kan du leve med det, du har gjort? ♪
♪ Hvad du har gjort ♪
♪ Ja ♪
♪ Hej, hey, søde skat ♪
♪ Hej, hey, jeg hader at se dig falde ♪
♪ Som en kanonkugle ♪
♪ Måske er du ingen engel ♪
♪ Hej, hey, søde skat ♪
♪ Hej, hey, jeg hader at se dig kravle ♪
♪ Som en kanonkugle ♪
♪ Måske er du ingen engel ♪
♪ Måske er du trods alt ingen engel ♪
[musik falmer]
[mørk, ildevarslende musik spiller]
[musik falmer]
Downloaded from subtitlesnest.com