כתוביות מאת explosiveskull
[דלת נסגרת]
איך היה הנאום שלי?
היית מבריק.
אנה: האם ליספתי? - אתה לא שומע.
אני יודע. זה מה שהיה כל כך מטריד בזה.
- המחשבה שפתאום עשיתי זאת. - לא.
שרה, את חייבת להגיד שלום לקטנטנים.
לא. זה מקאברי.
אן: בבקשה.
שרה: לא.
אני אוהב אותך, אבל זה לא אעשה.
- אן: אם אתה אוהב אותי... - לאהבה יש גבולות.
זה לא אמור.
[מפתחות גינגלינג]
[מנעול סיבוב]
אתה לא שומע, אבל אתה כועס.
נותן לי ארמון?
אני רוצה לתת לך משהו כבר די הרבה זמן.
נראתה כמו ההזדמנות המושלמת עם זכיית מרלבורו.
זו פזרנות מפלצתית, גברת מורלי. אנחנו במלחמה.
ניצחנו.
זה לא נגמר. אנחנו חייבים להמשיך.
אה.
אה לא ידעתי את זה.
[מצטלם עורבים]
[נגינת מוזיקה קלאסית]
[דפיקה על הדלת]
[צעדים]
אישה: קח חתיכת לחם.
ואז סאלי תיקח אותך לנקות ואז לגברתה.
אישה: הבוץ הזה מסריח.
סאלי: הם מחרבנים ברחובות כאן.
פרשנות פוליטית, הם קוראים לזה.
תעבור כאן.
תנקה את עצמך.
תודה רבה לך.
- [כדורי ביליארד מצלצלים] - [פטפוט לא ברור]
ליידי מרלבורו.
לא ידעתי שהביוב החדש נגמר כאן.
זו אני, אביגיל.
בן דוד יקר.
יש לי מכתב מדודה שלנו...
ו...
אני מצטער, לא התכוונתי להציג כ...
נפלתי מכרכרה.
[צרחות]
ואדם משך את שלו...
לא משנה האיש.
המכתב מדודה שלנו.
[זמזום זבובים]
חברים שלך?
אני מצטער.
השם שלך, ילדה. אם אנחנו דם, תן שם.
- אני לא? אביגיל היל. שרה: גבעות סומרסט?
זה שהשתגע ושרף את ביתו שלו, את עצמו בתוכו?
איבד את כל הכסף שלו בוויסט.
אף אחד לא מהמר על וויסט.
דודי היה יחיד במינו.
אביגיל: אני מתנצל על המראה שלי.
הצוות הוביל אותי לכאן. מתיחה לא מזיקה מסוג כלשהו, אני חושד.
שרה: ואתה רוצה...
קיוויתי שאולי יועסק כאן אצלך...
כמשהו.
אולי מפלצת לילדים לשחק איתה?
כן אם אתה אוהב.
[נהימות]
[מצחקק]
[נגינת מוזיקה קלאסית]
[צלצול פעמון]
[עידוד עמום]
[הרידוד ממשיך]
[עצירות עידוד]
[מוזיקה דועכת]
ארמון.
אתה נראה כועס על המזל הטוב שלי
וחשבתי שאנחנו חברים.
אני באמת בספק שעשית את הטעות הזו.
למעשה סתם התגרתי. חשבתי שתראה את זה.
זה לא יעמוד.
ובכן, זה יקרה אם אבנה אותו באמצעות בעלי המלאכה הטובים ביותר בארץ.
אני מקווה שזה יחזיק מעמד 100 שנה
כסמל לניצחון האמיץ של בעלי.
תקשיב, אני מברך על הניצחון האמיץ של בעלך,
אבל בהתחשב במצב הקשה של האוצר,
זה נראה משהו שהמלכה הייתה צריכה לקבל עצות מהאופוזיציה הנאמנה שלה לגביו.
אה, אבל אז זה היה מאבד את אלמנט ההפתעה המענג שלו.
כוס!
מאן: הורציו עשה את זה שוב.
ראש הממשלה, אנחנו צריכים לדון מי ילך לצרפתים
עם הצעת הסכם השלום.
אנחנו לא צריכים הצעת הסכם שלום.
יש לנו אותם במנוסה.
אז הם ייכנעו לנו.
קרב אחד לא ינצח במלחמה.
ערכתי את המסיבה שלי ביחד, כמו אנחנו בעלי האדמות במדינה
בעצם שילמו על כל המלחמה הזו...
ואסירי תודה גם אנחנו.
...בזמן שסוחרי הערים מתעשרים מזה.
ובכל זאת אני לא רואה את הטוויד השמן שלך מת
כשאני מסתכל על שדה הקרב.
נגמר לנו הכסף. הנקודה שלי.
הצרפתים נעזרים, אבל לא מובסים, הארלי.
אנחנו חייבים להשמיד אותם.
תגרום להם לתבוע שלום
עם לבבות שבורים וגב מתחנן.
כמה מתוקה אשתך, מרלבורו. - מתוק ונכון.
אני לא יכול להסכים. אנחנו חייבים לקחת את זה למלכה.
אם אתה מוכן לתאם מועד, ליידי מרלבורו.
שרה: כמובן.
[נַחֲרָנִי]
[אישה משתעלת]
[קורא]
אני מוכן לשגריר רוסיה.
מי איפר לך?
הלכנו על משהו דרמטי. אתה אוהב את זה?
אתה נראה כמו גירית.
אה.
שרה: אתה הולך לבכות? בֶּאֱמֶת?
ובכן, איך אתה חושב שאתה נראה?
גירית.
אתה באמת חושב שתוכל לפגוש את המשלחת הרוסית שנראית ככה?
לא.
אני ינהל את זה.
תחזור לחדרים שלך.
תודה.
הרגע הסתכלת עליי? האם אתה?
תסתכל עלי! תסתכל עלי!
איך אתה מעז? תעצום את העיניים!
סאלי: שלום.
שלום.
גברת מג אומרת שאתה צריך לקרצף את הרצפה
עד שהיא יכולה לראות את פניה חסרי השיניים והשמנים בתוכם.
מצטער.
[GASPS]
אולי אתה צריך כפפות.
שוז הוא מסוכן. זה נשרף רע.
[קורא]
[מתנשף]
[גונח בכאב]
אן: שרה!
אני כאן.
אתה! תפוס את קופסת התחבושות מהמדף.
למלכה הייתה התקף של גאוט. לְמַהֵר!
[בכי]
שרה: גברת מג, ברנדי.
אן: זה כואב.
שרה: יקירתי, אני יודעת.
[גניחות]
בן דוד, הבקר.
שרה: ספר לי סיפור.
אני לא יכול.
אוי!
שרה: בעדינות.
אנה: אני לא יכולה. שרה: כן, אתה יכול.
בן דוד, תתחיל לעטוף.
כל השאר, עזבו בבקשה.
[יבק]
שרה: איך נפגשנו לראשונה. תגיד לי זה.
ילד ציבר האומלל החזיק אותי על הקרקע
והוא החזיק אותי והפיל לי רוק בפרצוף.
שרה: הוא עדיין חזיר. ואז מה?
[ANNE SNIFFLING]
אן: ואז שמעתי צעדים.
צעדים מהירים.
אוי, אוי!
[ציפורים מצייצות]
וראיתי את הנעליים הוורודות האלה רצות לעברי.
ואז הם נעלמו.
ואז שמעתי סדק.
ואז הוא נפל ממני.
[ANNE MOANS]
והחזקת את ידי ואמרת, שלום, אני שרה.
אתה מכוסה רוק. בוא נשטוף אותך.
[אנה צורחת]
שרה: אתה זוכר איך הלסת שלו פשוט הייתה תלויה שם?
אן: [צוחק] אני כן.
שרה: אתה חייב לנסות לישון. - [ANNE MOANS]
שרה: אתה יכול ללכת.
אנה: אל תעזבי אותי! שרה: אני לא.
- אתה עדיין שם? - כן.
[פטפוט עמום]
אביגיל: למלכה. הרופא הורה מיד.
זה עניין של דחיפות קיצונית.
היא ישנה.
האם אספר לרופא שסיכנת את בריאותה של המלכה
ולתת לך להערער על ההשלכות?
מה זה רעף...
זה אומר שהוא יצליף אותך.
[דלת נפתחת]
מה אתה עושה?
אביגיל: זה הפלאטיס, העשב.
חתכתי כמה הבוקר.
זה מפחית נפיחות ודלקת.
חשבתי שזה עשוי לעזור למלכה.
אתה לא יכול פשוט להיכנס לכאן.
למה הרפד נתן לך לעבור?
זו לא אשמתו. שיקרתי לו.
FOOTMAN: ראש הממשלה ומר מרלבורו.
רק רציתי לעזור לה. נראה היה שהיא סובלת כל כך הרבה.
מְשָׁרֵת. קח אותה למטה.
אמור לגברת מג שהיא תקבל שישה מהליבנה. ללכת.
זה הפלאטיס, העשב.
אן, את חייבת להתמקד.
מרלבורו: אנחנו אוספים את כוחותינו כאן. האוסטרים מסתובבים כאן.
אן: איזו מדינה זאת שוב?
שרה: תקשיב. מרלבורו.
מרלבורו: זו העיירה ליל,
בעמק בצרפת.
אנחנו מפתים אותם פנימה על ידי שליחת כוח קטן כדי להעסיק אותם.
הם רודפים אחרי.
אנחנו יורדים במספרים מלמעלה.
- הכל: שמע, שמע! - שמע, שמע! זו תוכנית מצוינת.
המלכה אן, האם את מסכימה?
האנשים מצפים שזה ייגמר.
ובכן, כולנו רוצים שזה יגמר, אבל המשאלה לא הופכת את זה לכזה.
אנחנו יכולים לתבוע שלום, אבל לא נקבל אותו.
זה כן עוזר.
- מה? יש משהו מרגיע על הרגליים שלי,
זה מוציא את הכוויה. מה זה?
אה, עשבי תיבול, מסוג כלשהו.
אביגיל: בבקשה, בבקשה.
מה קורה? תעשה אותה באסם,
אם זה מה שזה, לא במטבח שלי.
גברתה אומרת שישה של ליבנה בשביל זה.
[ABIGAIL WHIMPERS]
[צרחות]
[בכי]
שרה: תפסיק.
תן לה ללכת.
בוא איתי.
[הִתנַשְׁמוּת]
אז אולי אתה אדיב מדי לטובתך.
זה נאמר.
מה שמוביל לטמטום.
המלכה נרגעת במקצת, אז אני מודה לך.
אתה תשיג לי עוד כמה מהעשבים האלה
ולא לחרוג שוב.
אבא שלי תמיד דיבר עליך מאוד.
חיבבתי את אבא שלך.
היה לו קסם לשרוף.
אז אני מניח שהוא עשה זאת.
נפלת רחוק.
כשהייתי בן 15, אבי איבד אותי במשחק קלפים.
אתה לא רציני.
האחד הזה כאן.
אביגיל: הוא היה מאוד כועס על זה.
המריאה אל היער בלי שום דבר מלבד עוזרת אכילה
ותריסר בקבוקים לנחמה.
שרה: והלכת?
אביגיל: רציתי לעשות כמו שצריך עם אבי.
החוב היה לגבר גרמני בצורת בלון עם זין דק.
למרבה המזל, הצלחתי לשכנע אותו לאישה יש את הדם שלה ב-28 ימים בחודש.
[מצחקק בשקט]
מה קרה ליד שלך?
אביגיל: חלק מהקולגות שלי חסינים לקסמי.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
ארל סטרטפורד, אל תתקרב אליי יבלל היום
או שאמחץ את לבך הזעיר עד כבד.
מאדאם טורני. ייתכן שיש לך את תקציב השטיח שביקשת.
תוציא עוד אגורה אחת ואני אקח את הציפורניים שלך במקום.
טורניר: מרסי.
אביגיל, קחי מגש צדפות לשלוח לשגריר הולנד.
כן, גבירתך.
שרה: קולונל משאם.
ליידי מרלבורו.
המלכה תרכיב ביום רביעי.
כן, ליידי מרלבורו.
האם תרצה לנגוס מהמשרתת החדשה שלי לפני שאתה עוזב?
[מוזיקה דועכת]
[ברווז קוואקס]
הברווז חייב להיות כאן?
הברווז המהיר ביותר בעיר.
הורציו הוא פרס ששווה לגנוב. הוא לא עוזב את הצד שלי.
הרחיקי אותו ממני, אחרת אוציא את הכבד שלו ואאכל אותו עם קורנישן.
מַקסִים.
אתה צריך לדעת שבדקתי את המפלגה שלי.
הם מחכים שנכריז על ניסיון לשלום.
שנינו נגיש את טענותינו בפני המלכה.
כן, איפה המלכה? אנחנו מחכים שעה.
- רגל: ליידי שרה מרלבורו. - אני כאן.
הארלי: אפשר להזכיר לך שאת לא המלכה?
לא, היא שלחה אותי לדבר בשמה. היא לא טובה.
ראש הממשלה: מה היא אומרת?
שהארלי הוא קשקשן ופרגן
ומריח כמו וגוגו של זונה צרפתייה בת 96.
אה?
ובכן, אני באמת בספק שאתה מצטט.
היא החליטה להמשיך במלחמה.
היא מרגישה ניצחון נוסף
יעמיד אותנו בעמדה חזקה יותר לקראת הסכם.
המכתבים שלה.
הארלי: ואיך אנחנו הולכים לשלם על זה?
יש להכפיל את מס הקרקע.
זה טירוף.
המלחמה שתילחם תהיה בכפר שלנו.
היא סומכת עליך ועל אהבתך לאנגליה כדי להחזיק את הטורי ביחד.
- יש גבולות. - שרה: אהבת ארצך?
מבחינתי אין גבול לזה.
הפרק האחרון שלנו להגן על אנגליה אם נצטרך.
הארלי: וגם האיש האחרון שלנו?
תראה, המתים נערמים, כמו גם הטינה.
- או שזה לא נוגע לך? שרה: אני מצערת את כולם.
בליבי, צלקת לכל אחד, ואני שולחת איתם את האהוב שלי, חשוף חזה.
אז אל תספר לי על העלות.
הארלי: הסכם יחסוך כסף וחיים. ניצחון לכל האנגלים.
ראש הממשלה: אנחנו הולכים אליהם אחרי ניצחון אחד, הם יודעים שאנחנו מפחדים.
אנחנו קוברים יותר מהם, הם יודעים שיש לנו אותם.
המלכה החליטה, הארלי.
אני לא מסכים.
הרבה. אני רוצה לקהל עם המלכה שבו אוכל להביע את הטענה שלי.
תגיד לי את זה. אני אוהב קומדיה. יש עוגה?
הארלי: זה עיוות מגעיל של המערכת.
אין לך מקום בזה.
המסקרה שלך פועלת.
אם אתה רוצה ללכת לתקן את עצמך,
נוכל להמשיך בכך מאוחר יותר.
[נהימות]
שרה: תצטרך לשלם עבור התיקון של זה.
יש לנו מלחמה לממן. כל שקל נחשב.
ראש הממשלה: קדימה, שעועית זקנה. עוד ניצחון אחד.
[ברווז קוואקס]
ראש הממשלה: אתה חייב לשפשף את זה?
כבודו של אדם הוא הדבר היחיד שמפריע לו להשתולל.
לפעמים גברת אוהבת לעשות קצת כיף.
ראש הממשלה: אנחנו צריכים להיות זהירים, שרה.
הוא בעל ברית שימושי, אבל אויב מסוכן.
שרה: תשאל כל מה שאתה רוצה.
תודה.
ותודה לך על העבודה.
יש לי משהו לחלשים.
פוטמן: לורד מרלבורו.
מרלבורו: הגיע הזמן.
שרה: אתה חייב להיות בטוח.
אסור לך להיות טיפש ואמיץ.
תהיה חכם ובטוח, אני מתחנן בפניך.
אני אעשה זאת.
שרה: תישאר איתי הלילה.
מרלבורו: אני חייב לשכב עם האנשים שלי. זה רק נכון.
היה לי חלום שזה
צרפתי קטן מאוד מכוסה בדם...
נשא את ראשו של מרלבורו והאכיל אותו ברי.
הוא חייל נהדר.
הוא יהיה בסדר.
- אנחנו ננצח. כמובן שנעשה זאת, גברת פרימן. [מצחקק]
[שיעול]
אביגיל: אני מצטער, הוד מלכותך.
אני חושב שחטפתי צמרמורת בקטיף את עשבי התיבול לרגל שלך.
אן: זאת היית אתה? - אביגיל.
בוא נצלם משהו.
- [GUNSHOT] - [בירד CAWS]
אביגיל: זה באמת עצוב. הם כל כך יפים.
לזרוק.
שרה: אתה באמת עושה נזק לשמים.
האם אני יכול לשאול אותך משהו?
כל עוד אתה מודע לכך שיש לי אקדח.
נלחמת קשה למלחמה הזו ובעלך נמצא בחזיתה.
חייו בסכנה.
- איך יכולת לעשות את זה? שרה: זה נכון.
אם לא נעשה את זה, הם יאספו כוח ויהיו כאן
חותכים את כולנו לצלעות במהלך השנה.
אתה בעל נטייה מתוקה וספגת מכות,
אז תרצו בטיחות וחסד מעל הכל.
אם הוא ימות?
שרה: האם לא הקרבת את הכוס שלך לגרמנית שמנה כדי להציל את אביך?
- כן. שרה: תמיד יש מחיר לשלם.
אני מוכן לשלם את זה.
- לזרוק. - [כנפיים מתנופפות]
[יְרִיָה]
שרה: פשוט תירגע ותכוון.
כאשר זה חוצה את העין שלך, לחץ על ההדק.
לזרוק.
שרה: מושלם.
אני אעשה ממך רוצח עדיין.
משם: אתה עוקב אחרי?
אמרתי, אתה עוקב אחרי?
נראה שאתה עוקב אחרי, אדוני,
כמו שאני מולך.
זה היה אותך שראיתי על הסוס באותו בוקר.
אני משרת. איפה אקנה סוס?
אולי חלמת עליי?
אולי זה היית אתה,
ואני צריך להפשיט אותך ולהצליף.
אני מחכה.
הולכים לרכוב על זה, נכון?
היא עושה לי חם בדם.
היא החדשה של ליידי מרלבורו.
אכן.
מעניין.
[צעדים]
הארלי: סליחה. מהלך \ לזוז \ לעבור. סלח לי.
- הוד מעלתך. איזה כיף לראות אותך. - [נגינת מוזיקה חגיגית]
נראה שהקצבת עוד יותר כסף
אל התהום שזו שליחותו של השוטה הזה.
אה, אה, כן. אנחנו ננצח. שרה בטוחה שננצח.
זה המס של בעלי הקרקע. אין לך מושג על סופת הזעם
השתחררת בכפר.
- באמת? האם הם כועסים? - המלכה היקרה ביותר.
אן: איך את אוהבת את הגרביים שלי?
שרה: חגיגי.
מאוד. רק הסברתי למלכה
הטעות המס הזה הוא. גם המלחמה.
אנחנו צריכים לתבוע שלום.
הו, הארלי, אתה כזה משעמם.
זה בשביל הפרלמנט.
נשף מיועד לריקוד
ואכילת פחזניות החזרת והאייל ההן.
ניסית אותם?
אני מתקשה לבלוע כרגע. הוד מעלתך...
אני רוצה ליהנות מהמוזיקה עכשיו.
אה, כן. אני אוהב את המוזיקה הזו. אני חייב לרקוד.
[המוזיקה ממשיכה]
תפסיק עם זה!
- תפסיק עם זה! תפסיק! - [מוזיקה עוצרת]
- מה שקרה? - הייתי רוצה לחזור לחדרי עכשיו.
תפסיק. מר הארלי.
אני מסכים שהלכתי רחוק מדי עם המס עבור המלחמה.
שרה: מה? - זה יישאר כפי שהיה.
אנחנו המשרתים שלך, מלכה שלי.
אן.
אני מצטער.
זה בסדר.
שנלך מהר?
- [ANNE CHEERS] - [SARAH GIGGLES]
[אנה מעודדת, רחוק]
- [רידוד מתקרב] - [דלת נטרקת פתוחה]
[אנה ושרה צוחקות]
[שניהם מצחקקים]
[אן מתנשף]
תזיין אותי.
- [נשיקה] - [מתנשף]
אביגיל, לא?
כן אדוני.
גנבו ספר, אני מבין.
למה, אפשר להפשיט ולהצליף על זה.
המאהבת שלי השאילה לי אותו.
שנלך לשאול אותה?
- לא. - [צחוק עמום]
לא.
בוא וקח איתי את אוויר הלילה.
אז, פעם היית גברת, ועכשיו את כלום.
קצת שאריות של מחסן.
כמה עצוב מאוד.
ובכן, אני עדיין הגברת שהייתי, בליבי.
אין ספק. חשוב להכיר חברים חדשים, לא?
כן.
אם זה מה שקורה כאן בפועל,
ולא איומים מצועפים במסווה של נימוס.
האם עלי להבין שאתה חכם?
אתה רוצה משהו.
לזיין אותי?
אשאיר את זה לידידי משאם,
מוכה לגמרי ממך.
אז ספר לי על ליידי מרלבורו,
גודולפין, המלכה.
משהו קורה?
אני אוהב רכילות.
זה כישלון, אני יודע.
אביגיל: [נאנחת] ליידי מרלבורו הייתה טובה אליי.
היא הצילה אותי.
אני לא אפר את האמון שלה.
כמובן. אתה בעד.
אבל טובה היא משב רוח שמשנה כיוון כל הזמן.
ואז ברגע אחד, אתה חוזר לישון עם חבורה של זונות שרופות
תוהה של מי האצבע בתחת שלך.
אסור שיהיו לך יותר מדי חברים בבית המשפט.
אני צריך חברה, אביגיל.
אחד עם אוזניים חמודות ועיניים פעורות.
לעתים קרובות אני מעווור מהמצב המעוות בבית המשפט.
כמנהיג האופוזיציה, אני לא צריך להיות.
אני רק רוצה לדעת על תוכניות כלשהן
לגברת שלה, גודולפין, או המלכה אולי.
אני לא אבגוד באמון גברתי.
היי הסתכל. עכוז. כמה חמוד.
[נהימות]
אתה בסדר גמור?
[הִתנַשְׁמוּת]
בכל מקרה, תחשוב על זה.
אין לחץ.
שרה: תצטרך להגיד להארלי שינית את דעתך לגבי המס.
אן: האם האנשים באמת כועסים על מס הקרקע?
שרה: הם יכעסו יותר כשהצרפתים יעשו סדום בנשותיהם
ונוטע את שדותיהם בשום.
אן: עם זאת, אסור לרכוב על הטורי.
ועוד מתים אם נעשה את זה.
שרה: זה כואב לאבד גברים,
אבל אנחנו לא יכולים להיות חצי לב בזה
או שהם יראו את חולשתנו וייקחו אותנו
ונאבד עוד אלפים.
אין למלכה.
מה?
אתה לא יכול לקבל שוקו חם.
הבטן שלך, הסוכר מלבה אותה.
אביגיל, תני לי את הספל הזה. שרה: אל תעשה.
אני מצטער, אני לא יודע מה לעשות.
שרה: בסדר, תני לה.
אז אתה יכול להשיג דלי ומגב להמשך.
קח אותי חזרה.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
אתה תכריז את המס בפרלמנט. אני אקבע את התאריך.
[מוזיקה דועכת]
אביגיל: אני חייבת להגיד לך משהו.
שרה: קדימה.
מר הארלי בא אלי
וביקש ממני לבגוד באמון שלך
על מה שקורה בינך לבין המלכה וגודופין.
אני רואה.
ומה תעשה?
אני לא מתכוון, ברור.
לא ברור.
אתה יכול לספר לי על הגישה שלו כדי לעודד את האמון שלי
ועדיין עובדים משני צידי הרחוב.
אני אדם של כבוד, גם אם התחנה שלי לא.
גם אם הייתי האחרון שנשאר במקום העלוב הזה,
אני אשאר גברת.
[צוחק]
אתה יפה כשאתה זועם.
אז הסודות שלי בטוחים איתך?
כולם.
טוֹב.
אפילו הסוד הכי גדול שלך.
אביגיל.
[GASPS]
אם שכחת להעמיס את הכדור,
האקדח יורה, משמיע את הקול, אבל לא משחרר ירייה.
זה יפן נהדר. אתה מסכים?
כן.
אולי נחשוב על שימוש בו יום אחד.
לפעמים, קשה לזכור אם העמסת את הכדור או לא.
אני כן חושש מבלבול ומתאונות.
אני בטוח שאנשים יהיו זהירים.
[פְּקִיקָה]
[נושם עמוק]
שרה: בשר בקר, 12 גינאה.
קרם.
גברת מג, חשבון השמנת שלך שערורייתי.
האם אתה רוחץ בו כדי לעזור לטחורים שלך?
לא, גבירתך.
הארלי: אפשר לבדוק?
כמובן.
זה מושלם, ליידי מרלבורו, כמו תמיד.
עמוד: [לוחש] המלכה. זה די דחוף.
נחתום?
כמובן.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
כוון לאבני הריצוף.
הדשא עלול לשבור את הנפילה שלך.
לא אכפת לך.
גברת מורלי.
- אנא! - לא!
[בכי]
[מוזיקה דועכת]
אן: תישאר קצת.
לא! קח את יום החופש. אני מצווה על זה.
מישהו חייב לנהל את העניינים.
אני לא אוכל.
אי אפשר פשוט לאכול ולאכול.
אן: ובכל זאת אתה טעים ומלוח.
[צווחות] אם הייתי צולה אותך, היית מכין ארוחה מענגת.
טוב מאוד.
אני אבוא לראות אותך היום אחר הצהריים,
ואנחנו יכולים לשחק בוויסט.
[צעדים]
[נגינת מוזיקה קלאסית]
גודולפין: האופוזיציה שואלת אותנו
- להיות חצי לב במלחמה הזאת! - [פטפוט חזק ולא ברור]
- אנחנו לא! - גבר: שמע, שמע!
עלינו ללבוש את יגונינו,
כי אנגליה שווה הכל,
ולסבול אנחנו חייבים בשבילה!
מר הארלי,
לשלוט בהמון שלך!
לכן אני מכריז היום
- זה, אצל הוד מלכותה... - [מוזיקה דועכת]
הגיע הזמן, גברת פרימן. הרגל המזוינת הזאת.
זה כמו מפלצת שתוקפת אותי. תנתק לי את זה, נכון?
אביגיל: אני לא חושב כך, הוד מלכותך.
למה אתה כאן?
ליידי מרלבורו שלחה אותי, כי אני שחקנית וויסט מעולה
והיא נעצרה באופן בלתי נמנע עם עסקים של המדינה,
אבל יהיה כאן בדחיפות.
זו המדינה שלי.
אני עסק המדינה.
האם היא באמת שלחה לי את המשרתת שלה?
אביגיל: הוד מלכותך, לא תמיד הייתי משרתת.
אני משכיל, אני מדבר לטינית, צרפתית.
המשפחה שלי נקלעה לתקופות קשות.
אני גם בן דוד שלה. - הכל מאוד מרתק.
אתה תעזוב, בלי קשר, ותגיד לה לבוא.
הם מדהימים.
הם התינוקות שלי. תן להם לצאת, בבקשה.
כמה יש שם?
אן: שבע עשרה.
זה היום של הילדברנד.
איזה מהם הוא?
ההוא שם. ביישן, אבל עקשן.
אביגיל: אפשר?
אן: הוא מחבב אותך.
איבדתי כ-17 ילדים.
חלקם נולדו כדם,
חלקם בלי נשימה...
וחלקם היו איתי לזמן קצר מאוד.
הו, יקירי.
היום הוא היום של הילדברנד.
היום שאיבדת אותו.
כן.
כל אחד שמת, קצת ממך הולך איתו.
האם תרצה להצטרף אלי?
אן: אה. עוגה מקסימה.
יאם.
אביגיל: אתה אוהב את זה?
אנה: דליש. אביגיל: אתה כן אוהב את זה.
אן: שלום, סוזי.
יום הולדת שמח.
בחייך. יש גם כמה בשבילך.
אל תאכל את הרגל של אמא.
[דפיקה על הדלת]
איזה תלבושת.
תודה.
חשבתי שאולי זה יותר מדי.
באת לפתות אותי או לאנס אותי?
משם: אני גנטלמן.
אז אונס.
לא.
לא, אתה...
סקרנת אותי.
ואתה, אני.
מסקרן אותי איך אתה נראה מתחת לכל זה.
אתה נאה.
לא פלא שאתה מחפה על זה.
מי אתה?
אין עוזרת רגילה.
אפשר לומר שנפלתי רחוק.
אפשר לומר שאני שואף לתפוס אותך.
אוי!
אולי אני אאפשר את זה.
עכשיו לילה טוב, אדוני.
התקדמות?
אה... היא, אה...
היא נשכה אותי. - אה.
הפאה הזו מגוחכת.
גבר חייב להיראות יפה.
אני לא לגמרי בטוח שהיא מאשרת.
נסה שוב בדרך שלך, ילד זקן.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
[המוזיקה ממשיכה]
[מוזיקה דועכת]
שרה: מתנצל על שליחת אביגיל במקומי.
אן: היא הייתה אהובה לחלוטין.
הילדברנד באמת לקח אותה.
זה ארנב?
אן, את רגישה מדי.
ואתה יותר מדי מרושע וחסר אכפתיות, כמה ימים.
אבל יש ימים שאני די מקסימה. בואו נחשוב עליהם.
אן.
אתה כזה ילד.
אביגיל: אני מניח שכל האונסים היו הקשים ביותר.
גרמו לי להרגיש נתונה לחסדיהם.
שהייתי כלום.
אתה לא כלום. אתה אדם יקר.
תודה.
אתה כל כך יפה.
תפסיק עם זה. אתה לועג לי.
אני לא.
אם הייתי גבר, הייתי מקסים אותך.
רוויש. - מספיק.
אני מצטער. אני מצטער.
[נגינת מוזיקה, מרוחקת]
היי הסתכל.
[ילדים מנגנים מוזיקה]
תגרום להם להפסיק.
מה?
תפסיק!
מספיק!
תפסיק!
לְהֵעָלֵם!
אני מצווה על זה!
לעזוב!
אני לא רוצה לשמוע את זה!
אביגיל: הוד מלכותך? עכשיו אני חייב לנוח.
- האם אני... - תעזוב אותי!
[נגינת מוזיקה קלאסית]
[המוזיקה ממשיכה]
תן לי את זה.
- [BABY COOS] - [אן צוחקת]
תודה לך, הוד מלכותך.
[בייבי בוכה]
איפה אני?
עמוד: הוד מלכותך, אתה במסדרון המערבי.
אל תדבר אליי ככה!
[בכי]
אביגיל: הוד מלכותך.
- ילדה טיפשה! איפה היית? אביגיל: אני מצטער.
קח אותי חזרה.
[המוזיקה ממשיכה]
[יבבות]
[מוזיקה דועכת]
אביגיל: אולי אנחנו צריכים לרקוד.
אתה לועג לי.
לא. אני רק מאמין שאתה יכול.
שזה יהיה עליז.
הייתי מאוד רוצה לרקוד איתך.
[יונים משתוללות]
שניהם: בחזרה.
יַחַד. ולחץ.
[זרימת אקדח]
שרה: לזרוק. - [כנפיים מתנופפות]
- [GUNSHOT] - מאחור, מלפנים, מאחור.
[אקדח זין]
שרה: לזרוק.
[יְרִיָה]
עזוב עם הראש ועזוב עם הראש.
[שניהם צוחקים]
[יונים משתוללות]
- [אקדח זין] - שרה: לזרוק.
אביגיל: סיבוב, סיבוב, סיבוב, סיבוב.
[אן צוחקת]
[יְרִיָה]
[כנפיים מתנופפות]
- [אקדח זין] - [כנפיים מתנופפות]
[יְרִיָה]
שרה: השעה 12-11.
את מצלמת בצורה יוצאת דופן, אביגיל.
אביגיל: לימדת אותי היטב.
אני מקווה שלא מצאת את הזמן שלך עם המלכה מייגע מדי.
אה, בכלל לא. ואם זה נותן לך מנוחה, אני שמח.
- האם ישנת טוב? - כמו גירית ירויה.
מְעוּלֶה.
המלכה היא...
אדם יוצא דופן...
גם אם זה לא ברור.
טרגדיה רודפת אחריה.
היא נראית די מקסימה.
שרה: אני לא אכביד עליך שוב.
אני די שמח ל... - אני יודע שאתה כן.
היא תכעס אם לא אתופיע בקרוב.
קח את הזריקה שלך.
לזרוק.
אביגיל: שלוש עשרה.
שרה: המלכה?
אני אהיה שם ישירות.
המלכה... ביקשה אותה.
שלחתי כמה לובסטרים. חשבתי שנוכל להתחרות איתם ואז לאכול אותם.
- הו שלום. - הו שלום.
אני מקווה שיש לך שלושה.
שלחת לקרוא לאביגיל לנסות ולגרום לי לקנא, אני חושב.
אוּלַי.
[GASPS]
הם ייכנסו עם הלובסטרים.
אתה מפחד?
[דלת נפתחת]
הו, אני חושב שחפיר הוא רעיון רע.
זה פשוט... זה מיושן מדי.
הלובסטרים שלך, גברתי. איפה אני צריך לשים אותם?
אה... כאן.
[קורא]
שלום. זכור אותי?
אביגיל: מר הארלי.
אתה תמיד מפר את האיזון בי.
הארלי: אז מה קרה?
המלכה וליידי מרלבורו אמורות למרוץ לובסטרים ואז לאכול אותם.
אתה רוצה לקבל אגרוף?
המלכה הולכת להכריז על ההכפלה
של מס בעלי הקרקע לפרלמנט.
אתה צוחק?
אני לא חושב שהיא בטוחה בזה.
אבל ליידי מרלבורו מספקת את הוודאות הזו.
כן.
ו?
זה הכל.
למה אני מרגיש שזה לא הכל?
אני מנסה כמיטב יכולתי.
אני.
בסדר, כבה את הדמעות. תודה. שיהיה לך ערב נעים.
אפשר לדבר רגע, בהנאה של הוד מלכותה?
יורשה לי להזעיק את הלשכה לשאוג מהירה אדירה לכבוד הוד מלכותה
בהחלטתה המבריקה לא להעלות את מס המקרקעין.
- קהל: יוהרה! - הארלי: להכפלה
של המס היה אסון,
והשדות היו רצים בדם
כשהאזור הכפרי קם נגד חברינו לעיר,
להוסיף לערמת המתים של בנינו כבר בשדה המלחמה הזו.
שוב, למלכה שלנו, על חוכמתה העמוקה
בידיעה היכן למתוח את הגבול בהחזקת המדינה שלנו.
כי אין טעם לנצח במלחמה בחול
אם נתחיל אחד בבית.
- קהל: שמע, שמע! - קהל: יוהרה!
הארלי: אני מתנצל על ההפרעה, הוד מלכותך.
הרצפה היא שלך, כמובן.
נשמח לשמוע מה יש לך לומר.
[פטפוט לא ברור]
[חיקוי צליל של חיות]
[לוחץ]
- [צרחות] - [צרחות]
גברים לא צריכים להתגנב לנשים.
אתה נראה מפוחד.
משם: אני נפגע.
[ABIGAIL SHRIEKS]
- [משאם גרונטס] - [אביגיל SHRIEKS]
אביגיל: רגע, רגע!
תנשק אותי כמו שצריך קודם.
- [משאם גרUNTS] - [ABIGAIL GIGGLES]
רק עכשיו החלטתי להתחתן איתך, משאם.
אני לא יכול להתחתן עם משרת.
אבל אני יכול ליהנות מאחד.
אני יודע שזה יהרוס לך להתחתן איתי.
אני אסדר לנו דברים.
אתה לא חושב שאנחנו מתאימים?
לדעתי התאמה טובה מאוד.
[משם צורח]
נראיתי כמו טיפש.
כולם בהו, נכון?
אני יכול לדעת גם אם אני לא יכול לראות,
ושמעתי את המילה שמן. שמן.
- ומכוער. - אן.
אף אחד מלבדי לא יעז, ואני לא.
הרגשתי בשבילך. הוא סידר אותך. זו אשמתנו.
לא ידעתי מה עוד לעשות. לא יכולתי להמשיך עם זה.
זה בסדר, אן. זה בסדר.
הוא היה מוכן עבורנו.
הוא כנראה פשוט הניח
שעבדת עליה.
תקלה קלה.
נאפס את התאריך.
אן: מה אתה עושה?
הו, הוד מלכותך.
ליידי מרלבורו ביקשה ממני לחכות לך, והייתי...
המיטה נראתה כל כך יפה, והייתי המום...
עם טיפשות. אני מצטער.
ובכן, אולי תצא עכשיו.
שוב מתנצל, הוד מלכותך.
מה קרה לשמלה שלך?
זאבים.
הרגליים שלה.
אן: שפשפי את הרגליים שלי.
זה כואב מאוד?
הם ייסורים.
[גונח בנחת]
הו, הכאב.
מרלבורו כתב.
הוא בעמדה.
הקרב יתחיל בכל עת.
הוא ינצח.
כמובן.
אני מתאר לעצמי שלא תישן הלילה.
אני יכול להישאר ולשבת איתך.
אני בסדר.
בוקר טוב, ליידי מרלבורו.
שרה: האם ראית את ספר השירה של הבחור דריידן?
אני לא.
שרה: לא.
לא.
אני לא מבין.
לקחת את זה? הספר שלי.
אביגיל: לא. אני חושב שאתה שקרן קטן ויפה
שלא הערכתי נכון.
לא התכוונתי שזה יקרה.
המלכה, היא כוחנית.
שרה: אתה מפוטר מהשירות שלי.
חזור אל גברת מג ותגיד לה למצוא לך עמדה בחדר האוכל.
ואם היא שואלת למה, תגיד לה כי אני כלבה קטנה ולא נאמנה.
כן, גבירתך.
זה היה כבוד וזכות...
אם לא תלך,
אני אתחיל לבעוט בך ולא אפסיק.
[הִתנַשְׁמוּת]
[בכי עמום]
[הבכי ממשיך]
[רחרח]
- התקרבת לאביגיל. - היא הייתה אהובה. כן.
זה כל כך חבל, אבל נאלצתי לפטר אותה בגלל גניבה.
היא שקרנית וגנבת.
הלשון שלך נראית דוממת באופן לא אופייני.
שמעתי אותך.
היא המשרתת שלי. היא לא מפוטרת.
הפכתי אותה לעוזרת שלי בחדר המיטה.
לא שמעת מה אמרתי?
כן, אתה מחשיב אותה כשקרנית וגנבת.
- כן. - אני לא, ברור.
אתה תפטר אותה.
אני לא רוצה.
אני אוהב את זה כשהיא מכניסה את הלשון שלה לתוכי.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
[מוזיקה דועכת]
זה מרגיש כל כך מוזר להיות בזה.
זה טוב בשבילך. הרופא אומר שזה יוציא את הרעלים.
מה אם אני צריך להירדם ולהחליק מתחת?
רק דמיינו שזה שוקו חם.
- הו, אז אני אמות מאושר. - [ABIGAIL GIGGLES]
[דלת נפתחת]
[דלת נסגרת]
שרה: אחרי שהלכת, חשבתי, איזה רעיון גדול לקחת לבוץ.
להשיג כל רעל שאדם נושא עם אחד.
[רוצץ בוץ]
שרה: אביגיל, תוכל להביא לי כיבוד?
הייתי רוצה, כמובן, אבל...
אני חייב להיות לצד המלכה ולבקש כל הזמן.
זה התפקיד שלי.
נאמנות כזו.
כמה זה מענג כשאדם מנסה לטפח
תכונה חדשה באופי של האדם.
- אל תגרד בה. - [שרה מלגלגת]
מר פרימן.
מר מורלי.
אוי, כמה שאתה חתיך.
אן: כמה אתה חתיך, מר פרימן.
שרה: אה... אבל אני...
שכחתי את המשקפיים שלי.
[אנה ושרה צוחקות]
[מצחקק]
אתה תחזור לרחוב.
שרה: אתה זוכר כשהיינו צעירים,
ואסור לנו לצאת בשלג,
ופתחנו את כל החלונות באולם האירועים
וישבתי שם בזמן שהשלגים פשטו פנימה?
וכשהאומנת שלך נכנסה,
יצרנו איש שלג והידיים שלנו היו כחולות.
אנה: הו, זה היה כל כך כיף. - אביגיל: נשמע נפלא.
שרה: כל כך הרבה דברים עשינו ביחד.
אביגיל: אני כן אוהב היסטוריה עתיקה.
סליחה, אביגיל, אמרת משהו?
הו, שרתי.
אני לא מצליח להוציא מנגינה מהראש שלי.
שרה: ובכן, יש כל כך הרבה מקום לזה.
[אביגיל מצחקקת]
ליידי מרלבורו, את כל כך שנינה.
הו, אביגיל, את יקירה.
אני חושב שאפרוש לערב.
שאכין את המיטה שלך, המלכה אן?
או שאתה ואני נדחה לדירות שלך בשביל קצת שרי?
אן: הו!
שרי נשמעת רק הכרטיס.
לילה טוב, אביגיל. – כן, לילה טוב, אביגיל היקרה.
אתה נהנה מכל זה, נכון?
להיות אהוב? כמובן.
לראות אותך מנסה לנצח אותי.
למה, מה זה לא לאהוב, יקירתי?
אתה תפסיק את ההתאהבות המגוחכת הזו.
הבהרת את עמדתך.
אולי לא הבהרתי נקודה.
אביגיל: אולי בגלל העבר שלי,
אולי מום בלב שלי.
אני מאשים את אבא שלי, כמובן. כוס.
אני חייב להשתלט על הנסיבות שלי.
אני אצטרך לפעול בצורה שתואמת את קצוות המוסר שלי.
וכשאני בסופו של דבר ברחוב מוכר את התחת שלי לחיילים עגבתים,
מוסר איתן יהיה קשקוש מזוין שילעג לי מדי יום.
אני לא ממש עוקב.
ששש.
אני מתנצל. אבל תעשה ששש כשאני חושב.
השיער שלך כל כך מבריק.
זה משהו שאנשים בבית המשפט מעירים עליו.
- באמת? - מממממ.
תמיד חשבתי שזה די כמו קן.
בכלל לא.
שוטף: ליידי מרלבורו.
אני אכין לך תה.
איזה רעיון מקסים. תודה, אביגיל.
אביגיל: כמובן. אן: לטפו את הילדים שלום.
כמובן.
אתה תנשא את הנאום הזה על העלאת המס בפרלמנט בשבוע הבא.
אן: חלמתי על האיש בצד הדרך בעין אחת.
שרה: איזה גבר?
נסענו דרך העיר.
הוא הסתכל עליי בצורה כזו, שזה גרם לי לצנן את הדם.
- כל כך נחמד. - אן: אביגיל, את חושבת שהאנשים כועסים?
אן, היא לא יודעת.
אנחנו צריכים לשאול אנשים. תכניס כמה אנשים מהכפרים ותשאל אותם.
שרה: לא כך מטפלים בענייני מדינה.
אנשים מובלים. הם לא מובילים.
האם היית משאיר את מרלבורו חשוף? הוא צריך עוד גדוד
מוכן להצטרף אליו, וזה אומר כסף.
אל תצעק עלי. אני המלכה.
אז פעם אחת תתנהג כמו אחד.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
האם המלכה לא רוכבת היום?
אל תדבר אליי.
[המוזיקה ממשיכה]
[GAGS]
[שיעול]
[מוזיקה דועכת]
[פטפוט לא ברור, צוחק]
חשבתי על תנאי הידידות שלנו.
חשבתי שזו אהבה ללא תנאי.
אני אשיג לך קהל עם המלכה אם תבקש ממנה טובה עבורי.
- ונץ. אתה... הארלי, אתה לא צריך אותי כאויב.
כפי שמתברר, אני מסוגל להרבה אי נעימויות.
- כמוני. - אביגיל: אתה כל כך מעייף, להיות כזה.
המלכה זרקה לי ברק,
ואטפטף רעל באוזנה לגביך
עד שהיא כועסת משנאה כלפיך.
או שתהיה לנו ידידות מועילה הדדית.
ספירה של שלוש. כן או לא?
ובכן, אם אתה כל כך קרוב למלכה,
למה שלא תבקש את הטוב הזה בעצמך?
אני לא רוצה שהיא תחשוב אי פעם
אני רוצה ממנה הכל.
- ייעצת לה בצד שלנו? - לא.
הארלי: עתידה של המדינה תלוי על הכף.
ממ-הממ. העניין שלי הוא על מה אני רוצה לדבר.
לא אכפת לך?
חשבתי שאתה בצד שלנו.
אני בצד שלי.
תמיד.
לפעמים, זה צירוף מקרים משמח עבורך.
כמו עכשיו. תקבל הזדמנות להציל את המדינה.
[הֵאָנְחוּת]
[נהימה]
הארלי: איזה מזל אדיר למצוא אותך בגן.
אן: יצאנו לאוויר.
אתה לא אוהב את המלחמה, אני יודע את זה.
לא, אני לא, אבל אנחנו חייבים להילחם על מה שאנחנו נלחמים עבורו.
נראה שגודולפין וליידי מרלבורו אספו אותך
כך שלא תוכל לשמוע מהאופוזיציה הנאמנה שלך.
אני מתודרך כראוי.
אם זה היה באופן אישי, הייתי מאמין בזה.
אנה: אני חולה לעתים קרובות. - הארלי: נכון.
נכון לצערי.
המלחמה עם הצרפתים תדמם אותנו יבשים גם אם ננצח.
אנחנו בעמדה הכי חזקה שלנו עכשיו.
אם מרלבורו יפסיד בקרב הבא,
אנחנו יכולים לאבד הכל.
העם שונא את המלחמה, אתה מבין,
הם מתחילים לשנוא אותך.
ליידי מרלבורו לא סיפרה לך על המהומות בלידס?
לא היא לא.
- כל מה שאני מבקש הוא שתחפש את לבך. - כמובן.
לא הלב של ליידי מרלבורו, שלך.
אני חייב לדבר איתך גם על המשרתת שלך.
- אביגיל? אני מאמין שזה השם שלה.
נראה שהקולונל משאם נפל בה. הוא רוצה להתחתן.
אן: היא רק משרתת.
הארלי: זה לא סדיר ובלתי מוסבר,
אבל בהיותי סנטימנטלי, אני מתרגש לעזור אם אפשר.
מה זאת אומרת היא לא נראתה?
משם: היא לקחה סוס, הוד מלכותך. זה לא חזר והיא גם לא.
גודולפין: אני אשלח רוכבים.
לא.
אני חושב שהיא מתכוונת להרגיז אותי. אל תשלחו רוכבים.
גדולפין: למקרה שהיא נפלה, אבל.
היא רוכבת טובה מדי בשביל זה.
אני יודע מה היא. אל תחפש אותה.
[נהנה וגנחת]
איפה אני?
אתה בגן עדן.
זה אלוהים. אתה תפגוש אותו מאוחר יותר.
- אני חייב ללכת. אני לא חושב שזה קורה.
אישה: שכב לאחור.
[שואף בחדות]
אישה: תפסיקי להידבק.
אן: קח את ליידי מרלבורו.
עַכשָׁיו! קח אותי אליה!
למצוא אותה.
למצוא אותה!
אן: יש זאבים בחוץ, נכון?
גודולפין: לא, הוד מלכותך. אני לא חושב כך.
אולי היא נסעה לבלנהיים, הארמון שלה?
אין עדיין ארמון. זה היער.
אנחנו צריכים לבדוק את העצים, רק ליתר ביטחון.
- אן: מר הארלי! - אני מתנצל.
אני מקווה שנמצא אותה, והיא לא מתה בתעלה.
עם זאת, עסקי המדינה אינם יכולים להיפסק.
הוד מלכותך, לא נשמעה מילה מהחזית כבר שבועיים.
אין ספק שמרלבורו בצרות.
אנחנו צריכים לשלוח דיוויזיה מיד כדי לעזור לו.
לעלות הון תועפות, בנוי על הפרנויה שלך, ולהיכנס לאלוהים יודע מה.
אנחנו צריכים לחכות.
אני אחשוב על זה קצת.
גולפין: זה לא יכול לחכות.
אנחנו צריכים לפעול עכשיו.
זה קצת כמו ללכת מאוחר למסיבה שלך?
אם המסיבה מתקדמת, הם לא היו צריכים אותך, והם מתרעמים על החדירה.
אבל אם זה הולך רע, אתה לא יכול להציל את זה,
ואתה נוטה להתחרט שאי פעם לבשת את השמלה הנחמדה שלך בשביל זה.
גולפין: זה לא כמו מסיבה.
אביגיל: אני מצטער, ראש הממשלה, מחשבה חולפת.
אני חושב שזה כמו מסיבה.
- אנלוגיה מושלמת. אן: אנחנו נחכה.
ודא שיש להם את השמלות הכי טובות שלהם כדי שהם יהיו מוכנים בהתראה של רגע.
העבר חטיבה לחוף והכי סירה מוכנה.
אביגיל.
אני חוששת שמשהו קרה לה.
זה לילה. שם לבד.
אביגיל: היא חזקה.
והיא תהיה בסדר. - כן.
היא הצילה אותי כל חיי.
בלעדיה, אני כלום.
זה לא נכון.
- את המלכה. - אני עייף.
זה כואב. הכל כואב.
כולם עוזבים אותי.
מת.
סוף סוף היא.
אם היא לא מתה, אחתוך לה את הגרון.
יכול להיות שהיא עושה את זה כדי לפגוע בי,
לגרום לי להתמוסס ולהתפרק. אני לא.
היא תהיה בסדר. הם ימצאו אותה.
אן: לא אכפת לי.
אתה אדם יפה.
אתה זוהר מיופי.
אנחנו נתחתן איתך.
- מה? קולונל משאם רוצה להתחתן איתך.
- הוא כן? כן, די תפסת אותו.
זה אבסורד.
אין לי מה להציע.
אני משרת חסר פרוטה.
זו תהיה התאבדות בקריירה עבורו.
המחשבה הראשונה שלך היא אליו? הו, אתה יקירי.
אני דואג לו.
לא בצורה שבה אני דואג לך,
אבל מספיק להתחתן.
אני לא אשקר, הייתי רוצה להיות גברת שוב.
כן, כן, זה נכון. בזמן שהיא איננה.
אם נחכה, היא תחזור ותצעק ותרקע על זה.
אבל אתה חייב לקבל את זה. זו המתנה שלי אליך, ואני דורש ממך לקחת אותה.
כמובן. מתי...
בואו... עכשיו.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
אני, אביגיל היל, לוקח אותך, שמואל משאם, להיות בעלי הנשוי החוקי.
משם: אני, שמואל משאם, לוקח אותך, אביגיל היל, להיות אשתי הנשואה החוקית.
[מחיאות כפיים]
זה נדיב ביותר. אני המום.
- שנגיד חובות הימורים, מר הארלי? - מצוין.
אן: אה, ואתה צריך לקחת דירות באגף המזרחי.
משם: תודה לך, הוד מלכותך. אביגיל: תודה.
אן: הו, זה כיף להיות מלכה לפעמים.
הארלי: הממ. אפשר רק לדמיין.
[המוזיקה ממשיכה]
משם: אתה מסתכל בדרך הלא נכונה.
לאן היא יכלה ללכת? שלחת רוכבים לחפש אותה?
אמרתי לך בעבר.
היא תהיה חולה כמה ימים,
אבל היא כבר כמעט תתאושש.
היא כנראה חזרה לסאותהמפטון.
לעשות מה? לתכנן מה? להתכונן?
אני קשה כמו אבן, וזה ליל הכלולות שלנו.
שכב בשקט.
[משם נוהם]
עכשיו כשהיא איננה, אני מוצא את עצמי מודאג יותר מאשר כשהייתה כאן.
כי זה כאילו היא יכולה להכות מכל מקום ובכל זמן,
ואני לא אראה את זה בא.
[משאם נושפת]
אני חייב להיות רגוע.
היא הלכה.
אני נשוי.
[משם נאנק]
אבל אני חייב להיות מוכן. ובכל זאת, איך להיות מוכנים
כשאני לא יודע איפה האויב שלי?
החיים שלי הם כמו מבוך שאני כל הזמן חושב שיצאתי ממנו,
רק כדי למצוא פינה נוספת ממש מולי.
[משם נאנק]
[מוזיקה מסתיימת]
- [חריקה קצבית] - [גניחה עמומה]
ילד, תביא לי כרכרה.
מיי אומרת שלא.
אני הולך. תעזור לי לקום.
מיי אומרת שלא.
אז אתה מרגיש יותר טוב?
שרה: האם הסוס שלי חי, או שאכלת אותו?
אני מכרתי את זה.
אבל אתה עדיין חייב לי.
אתה יכול למצוץ לארוחת הערב שלך מעכשיו.
אני אקח 20%.
אתה נראה יוקרתי. אדונים יאהבו את זה.
- שרה: האם ראית פעם עשרה ריבוני זהב? - MAE: בחלומות שלי.
שרה: לך למזרקת הייד פארק בשעה 9:00 בבוקר,
ותראה אדם הולך על ברווז.
[מצחקק]
מה קרה? האם אתה בסדר?
הכוס הזה, אביגיל, הרעילה אותי.
מרי מגדלנה כאן מצאה אותי.
הם אנסו אותך?
לא, הם לא עשו זאת.
אבל מוצעת עבודה רווחית אם אזדקק לה.
גולפין: אביגיל עשתה את זה?
כן.
איך הולכת הממלכה?
♪ מוזיקה ♪
♪ מוזיקה לזמן מה ♪
♪ האם כל דאגותיך יפתיעו ♪
♪ האם כולם ♪
♪ הכל, הכל ♪
♪ האם כולם ♪
♪ הכל, הכל ♪
♪ האם כל דאגותיך יפתיעו ♪
♪ תוהה ♪
♪ איך הכאבים שלך הוקלו ♪
♪ קל ♪
♪ ובוז להיות מרוצה ♪
♪ מה ♪ הנצחי שלהם
- ♪ נצחי ♪ - [פטפוט רך ולא ברור]
זמר: ♪ להקות נצח ♪
♪ עד הנחשים ♪
♪ שחרר, שחרר ♪
[מוזיקה עוצרת]
ליידי מרלבורו.
אוי לא.
המשרת לבוש בבגדי גברת.
כמה... גחמני.
ידידי ובן דוד יקר שלי,
כמה טוב לראות שחזרת מ...
גֵיהִנוֹם.
אני בטוח שתעבור את זה יום אחד.
אביגיל: פספסת כמה דברים.
הנישואין שלי.
זה היה עניין פשוט, אבל עשוי להפליא.
[לגלג]
כולם עוזבים.
אם תציע לי תה, תסלח לי אם לא אקבל.
חקרתי את לבי, ולא בטחתי בו, וזו הבושה שלי.
לא יכולתי פשוט לעמוד מהצד ולתת לך להרוס אותי.
אולי לימדת אותי את זה.
אבל זה נגמר עכשיו.
ניצחתי. אני בטוח.
אנחנו לא צריכים להילחם יותר. זה לא גדול?
אם רק תסלח לי, נוכל להיות מאושרים יחד.
[אביגיל רוטנת]
ברור שעדיין יש לך קצת כעס לפצות.
אני ארשה את זה פעם אחת.
שרה: מזל טוב על האושר הנישואין שלך.
[סניקרס]
אן: הפנים שלך.
אני נראה כל כך רע? אם הייתי גבר, זה היה די נועז,
צלקת כזו.
איפה היית, שרה? למה עזבת ככה?
שרה: הלכתי לרכוב.
כמה שודדים תקפו אותי.
לקח לי זמן להילחם בהם.
הו, הפרצוף המסכן שלך.
שרה: אתה צריך לראות אותם.
וטיפלו בך היטב, אני מאמין.
כמה גברים נשלחו בסופו של דבר למצוא אותי, אני שומע.
דאגתי בשבילך. חשבתי שאתה...
לא עשית את זה כדי לנסות לפגוע בי?
אני לא משחק איתך משחקים.
אן: לא, אני יודעת, אני יודעת.
תסתכל עלי.
אני אגיד את זה פעם אחת בבירור, יקירתי.
אתה חייב לשלוח את אביגיל.
מהלב שלי, גברת מורלי, תעשי את זה.
אני לא רוצה.
שרה: היא צפע.
[צעדים]
אתה מקנא.
- אתה תעשה כדבריי. - [דפיקה]
- פוטמן: ראש הממשלה ומר הארלי. - שרה: מה זה?
הארלי: אלף סליחה, הוד מלכותך, אבל מילה מהחזית.
- שרה: מה קרה? מרלבורו מוכן. הוא גורם להם לעקוף אותם.
הוא צריך חיל מצב כדי לתקוף את החוף.
תן להם ללכת למסיבה עכשיו.
כמובן, הוד מלכותך.
שרה: איזו מסיבה?
זה קרה בזמן שלא היית.
תודה, רבותי. עדכן אותי בהתקדמות.
טוב לראות אותך בבית ונראית כל כך טוב, ליידי מרלבורו.
עכשיו, הצלחת מאוד עם החטיבות.
אנה: כן, אני יודעת שעשיתי. - עם זאת, שתי עמדות הקבינט החדשות,
הם חייבים להישאר עם הוויגים.
אני המלכה. אל תנסה לעשות את הדבר שאתה עושה.
אל תנסה לנהל את זה, כי אתה לא יכול.
אני יודע שהארלי הייתה באוזן שלך ואביגיל במיטה שלך.
מספיק! אתה תהיה כפי שאני מאחל לך להיות מעתה ואילך.
האם אתה מבין?
אן.
אן: אל תעשה. לא, אל תעשה.
לא, הפנים שלך מפחידות אותי. אל תעשה!
- [שרה שיעול] - לילה טוב, ליידי מרלבורו.
בוקר.
איזה מראה מוזר אתה, יקירתי.
זה עדיף, אם כי.
[ANNE YAWNS]
אני חושב שאני הופך די סנטימנטלי ככל שאני מתבגר.
אן: לא חשבתי שיש לך את היכולת לסנטימנטליות.
גם אני לא חשבתי ככה...
אבל כל כך הרבה מפתיע אותי לאחרונה.
התחלתי לעיין בכמה מהמכתבים הרבים, הרבים שכתבת לי.
אני כמהה לחיבוק שלך.
אני משתוקק לחום מגופך העירום על שלי.
זה מאוד אינטנסיבי, מאוד מפורש.
חשבתי שטעיתי בכמה מהם לפני כמה ימים. זה היה די פחד.
מה אם, נגיד, הבן זונה הזה, גונתן סוויפט, ישים את ידיו עליהם?
בעיתון שלו למחרת.
היית נהרס.
לעולם לא היית.
אין לך מושג מה הייתי עושה למען המדינה שלי...
ובשבילך.
להרוס אותי? היית עושה את זה?
אני אשתמש באותיות האלה,
אלא אם כן תודיע על העלאת המס,
לשנות את הארון כרצוני,
ולהיפטר מאביגיל.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
אתה לא רוצה לדעת מה החלטתי?
אני רוצה לדעת שאתה מאושר,
ושרוחך תתקל ברגע שזה ייעשה.
[המוזיקה ממשיכה]
[דלת נפתחת]
המלכה מבקשת להחזיר את המפתח שלך.
אתה תחזיר אותו ותפנה את בית המשפט היום.
איפה היא?
קורטייר: אתה תמסור את המפתח.
המלכה לא תעניק לך קהל.
[דלת נסגרת]
[מוזיקה דועכת]
[דפיקה על הדלת]
שרה: אן?
מסרתי את המפתח שלי.
גברת מורלי, את כועסת, אני יודע.
אני מצטער.
די השתגעתי לרגע.
פשוט תפתח את הדלת.
בבקשה, רק... אתה יכול פשוט... - [דופק]
גברת מורלי, פתחי את הדלת.
שרפתי את המכתבים. שרפתי אותם.
הו, תעשה מה שאתה רוצה.
שרה: אבל אני לא אחזור.
האם אתה מבין?
אני אלך ואעלם.
אביגיל עשתה את זה.
היא לא אוהבת אותך.
אן: כי איך מישהו יכול?
היא לא רוצה ממני כלום, בניגוד לך.
שרה: היא לא רוצה ממך כלום,
ובכל זאת איכשהו היא גברת, עם 2,000 בשנה,
והארלי יושבת על הברך ברוב הלילות.
הלוואי שתוכל לאהוב אותי כמו שהיא אוהבת.
שרה: אתה רוצה שאשקר לך?
אה.
את נראית כמו... א...
מלאך נפל מהשמים, הוד מלכותך.
לא.
לפעמים, אתה נראה כמו גירית.
- ואתה יכול לסמוך עליי שאספר לך. - למה?
כי אני לא אשקר! זו היא אהבה!
אן: יש לי את החובות שלי לטפל בהן.
[צעדים]
יש לי...
במהלך החודשים האחרונים לא הייתי מרוצה מהממשלה.
[פטפוט לא ברור]
לורד גודולפין איבד את הביטחון שלי.
לכן, אני מכריז על ראש ממשלה חדש...
יהיה מר הארלי.
גודולפין,
אני מודה לך על השירות שלך.
אנחנו נתבע לשלום עם צרפת מיד.
דיברתי!
כולם יוצאים!
[מריע, ממלמל]
עזוב את זה. אני אוהב את זה.
גם המראות נשארות.
אלוהים אדירים. אתה באמת חושב שניצחת.
אני לא?
שיחקנו משחקים מאוד שונים.
כל מה שאני יודע זה שהכרכרה שלך ממתינה,
והעוזרת שלי בדרך למעלה עם משהו שנקרא אננס.
נהג: ללכת?
ללכת.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
עשה זאתשוב!
[תְשׁוּאוֹת]
[המוזיקה ממשיכה]
- [דלת נפתחת] - [ABIGAIL GIGGLES]
אני כאן.
אתה מוכן לעשות את הרגליים שלי, בבקשה?
כמובן.
מגבות חמות, עכשיו.
האם אתה שיכור?
שתיתי יין.
יין טוב מאוד.
כדאי שתהיה לך כמה. אני אביא לך כמה. זה יקל עליך.
לא.
אני לא מבין את המסמכים האלה.
אני מרגיש לא טוב.
סליחה רגע בבקשה.
[שיעול]
[מוזיקה דועכת]
מצטער. אני לא טוב.
למה, תשכב. אני אתקשר לרופא בשבילך, אהובי.
אביגיל: [נאנחת] תודה, תודה.
[צלצול פעמון]
אן: דוקטור.
- שרה: מה קורה? גודולפין: הם תיווכו בשלום עם הצרפתים,
מוותר על יותר מדי, כמובן.
כמובן.
מרלבורו חוזר בעוד שבוע.
הארלי יעבור להחליפו.
- עכשיו שנכרת השלום עם צרפת... - [המון הידד]
הארלי: חזרתו של מרלבורו לאנגליה קרובה. אני תוהה, הוד מלכותך,
האם זה נכון שהוא נשאר כראש הכוחות שלנו?
אני אקרע את השומה שלו מפניו. אתה חייב לעצור את זה, גודולפין.
הוא גיבור שזכה בשלום עבורנו.
אכן, אבל הוא היה משגר אותנו למלחמה עקובה מדם
זה היה הורס אותנו, אז זהו.
זה יהיה קל יותר למשוך לי בחוטים אם היית חוזר לבית המשפט.
עידן חדש של שלום ושגשוג, יום חדש,
דלת לעתיד חדש.
יש מטאפורות בשפע.
אני עייף. אני אחשוב על זה.
תודה לכולכם.
גדולפין: ברור שבחרת
לשמור ממני את פרטי פיטוריך.
אשאיר פער בשיחה
כדי שתתקן את זה.
אני לא מכיר נשים ורגשותיהן,
אבל אני יודע שהם מטפלים בכאביהם כמו יילודים מייללים.
גודולפין, אני מרגיש גל של תשוקה לראות את האף שלך נשבר.
הנקודה שלך?
הוד מעלתך,
האם אוכל להתייחס לעניין ליידי מרלבורו?
לא אתה לא יכול.
GODOLPHIN: הפרה בידידות יקרה.
בטח אפשר לרפא את זה.
חלק מהפצעים לא נסגרים.
יש לי הרבה כאלה.
אחד פשוט מסתובב איתם,
ולפעמים אפשר להרגיש אותם מתמלאים בדם.
מכתב. התנצלות כלשהי שמקלה על החזרה שלך.
יש גבולות למה שאפשר לתת.
אולי היא תוכל לכתוב לך, ונוכל לנסות לתקן
לפחות פצע אחד במלכה שלנו?
לא יכול לעצור אותה.
אני מתאר לעצמי שזה חסר טעם,
והייתי דופק את המכתב לתוך האש,
אבל אני לא יכול לעצור אותה.
[נגינת מוזיקה קלאסית]
את... כוסית.
אלוהים,
אני מתגעגע אליך.
האם אתה בטוח שזה כל הדואר?
אביגיל: אתה מחפש משהו?
לא, אני... חתיכת בד מבן דוד שלי בפירנצה.
אני בטוח שזה יגיע.
חלמתי שדקרתי אותך
בעין.
[המוזיקה ממשיכה]
זה לא יכול להיות הכל.
-זהו, גברתי. - אל תישען עלי!
האם נבקש עוד חתיכת בד
מבן דודך בפירנצה?
אולי הוא אבד או נאכל על ידי עכברים במסע הארוך.
לא, אני רק רוצה לדעת שכל הדואר שלי כאן.
אביגיל: כמובן. פוטר, לך תבדוק שוב.
מיד.
חֲסַר יְכוֹלֶת.
היקר שלי...
גברת מורלי...
אני...
[מוזיקה מסתיימת]
אני בבעיה...
ואתה היקר לי ביותר.
אני לא יודע אם לדבר על זה.
מה זה?
- אני לא בטוח. - אני לא אוהב את זה.
אתה תכניס את הדבר הבלתי ידוע הזה במוחי,
וזה יאכל אותי עם אפשרויות איומות.
אביגיל: זה לא נורא, אן היקרה.
זה רק כסף.
כֶּסֶף?
מצאתי בספרים...
נראה שסכומי כסף גדולים זרמו למרלבורו,
אך אינם באים לידי ביטוי בקבלת ההוצאות של הכוחות.
מה?
זה נעלם.
האם אבקש זאת בחזרה עם שובו?
בשקט, אולי?
אתה אומר ששרה הפנתה אליו כסף?
זה אכן נראה כך.
כ-7,000.
אן: היא לא תרצה.
זה פשוט... - היא לא תרצה.
אני, כמובן, אולי טועה בהנהלת החשבונות.
לפעמים כל המספרים האלה מסחררים, והם הפכפכים כמו בני אדם.
לעתים קרובות הם מסתכמים בניסיון השני או השלישי.
יש הסבר פשוט שאני לא רואה.
אנחנו נגרש את זה ממוחנו.
ניקח את הילדים לטיול בגן?
לא תודה. אני צריך לנוח.
אתה יכול לעזוב.
זִיוּן!
זִיוּן! זִיוּן! זִיוּן!
זִיוּן!
[דלת נפתחת]
אני צריך להחזיר אותו.
לְהֵעָלֵם.
[דלת נסגרת]
מרלבורו נמצא בסאותהמפטון. אנחנו צריכים החלטה.
גדולפין: הוד מלכותך, אם יורשה לי...
היום היה מעט מאוד דואר.
הארלי: די. אם יורשה לי, המצב עם מרלבורו?
הוא גונב ממני.
גולפין: מה?
הוד מלכותך, זה מגוחך.
ליידי אביגיל, ארנק סודי,
זה לא נכון שהם גנבו ממני?
גרם לנו נזק?
כן.
הכל שם בשחור לבן.
היא בטח נהרסה,
גורשו מאנגליה האהובה שלהם.
הם לא נאמנים.
הם יפגעו בנו, במדינה שלנו, במלכה.
- הוד מלכותך, אם יורשה לי... - לא, אתה רשאי לא!
הוא יואשם. הם יגורשו.
דיברתי. צא החוצה!
אה, הדואר כאן.
פתאום אני מרגיש כל כך עייף מאנגליה, יקירתי.
אולי כדאי שנלך למקום אחר.
[אנחות]
[צרחות ארנבת]
[מנגינת פסנתר מתחילה]
- [THUD] - [ANNE GRUNTS]
אן?
אן היקרה?
בוא נעלה אותך על כיסא.
איך אתה מעז לגעת ככה במלכה!
אביגיל: אני מצטער. – לא ביקשתי ממך לדבר.
[הִתנַשְׁמוּת]
שפשפי את הרגל שלי.
[MELODY BUILDS]
- אתה צריך לשכב. - תדבר כשתתבקש.
[הִתנַשְׁמוּת]
אני מרגיש סחרחורת.
אני צריך להיאחז במשהו.
[אן מתנשף]
[MELODY BUILDS]
[עיוותים של מלודיה]
[MELODY FADES]
[משחק צמבלו]
כתוביות מאת explosiveskull
גבר: ♪ שחרר אותי ♪
♪ מהידיים שלך ♪
♪ תן לי לעוף ♪
♪ לארצות רחוקות ♪
♪ מעל שדות ירוקים ♪
♪ עצים והרים ♪
♪ פרחים ♪
♪ ומזרקות יער ♪
♪ הביתה לאורך הנתיבים ♪
♪ דרך הרקיע ♪
♪ על האפל הזה ♪
♪ וחדר בודד ♪
♪ מקרין צל ♪
♪ יצוק באפלולית ♪
♪ והעיניים שלי הן מראות ♪
♪ מהעולם שבחוץ ♪
♪ חושב על הדרך ♪
♪ שהרוח יכולה להפוך את הגאות ♪
♪ והצללים האלה מסתובבים ♪
♪ מסגול לאפור ♪
♪ רק ליונת קו הרקיע ♪
♪ חולם על הפתוח ♪
♪ מחכה ליום ♪
♪ שהוא יכול לפרוש כנפיים ♪
♪ ושוב לעוף משם ♪
♪ לעוף מפה ♪
♪ יונה קו הרקיע, עוף ♪
♪ לקראת החלומות ♪
♪ השארת כל כך הרבה מאחור ♪
♪ לעוף מפה ♪
♪ יונה קו הרקיע, עוף ♪
♪ לקראת החלומות ♪
♪ השארת כל כך הרבה מאחור ♪
♪ רק תן לי להתעורר בבוקר ♪
♪ לריח של חציר שנגזל חדש ♪
♪ לצחוק ולבכות ♪
♪ לחיות ולמות ♪
♪ בבהירות היום שלי ♪
♪ אני רוצה לשמוע את הפעמונים המצלצלים ♪
♪ של כנסיות רחוקות לשיר ♪
♪ אבל יותר מכל בבקשה שחרר אותי ♪
♪ מטבעת המתכת הכואבת הזו ♪
♪ ותפתח את הכלוב הזה ♪
♪ לכיוון השמש ♪
♪ רק ליונת קו הרקיע הזו ♪
♪ חולם על הפתוח ♪
♪ מחכה ליום ♪
♪ הוא יכול לפרוש כנפיים ♪
♪ ושוב לעוף משם ♪
♪ לעוף מפה ♪
♪ יונה קו הרקיע, עוף ♪
♪ לקראת הדברים ♪
♪ השארת כל כך הרבה מאחור ♪
♪ לעוף מפה ♪
♪ יונה קו הרקיע, עוף ♪
♪ לקראת הדברים שהשארת ♪
♪ כל כך מאוד ♪
♪ עד כאן ♪
♪ מאחור ♪
[צלילי טבע סביבתי]
[צלילי הטבע הסביבה ממשיכים]
Downloaded from subtitlesnest.com