HAV DET GODT.
Du vækkede mig ikke.
Du sov.
Du kan ikke holde ud at spise morgenmad med mig.
Jeg har kogt dig et æg. Se? Jeg ville næppe have kogt dig et æg
hvis jeg ikke ville se dig. Øh, te eller kaffe?
Bliver nogen kvinde nogensinde længe nok
for at finde ud af, hvad fanden der foregår i dit hoved?
Hvad laver du i aften?
Jeg ser min datter.
Din datter? Du har holdt meget stille om hende.
Har jeg?
Nå, hun har været i udlandet i et år.
Sagde du te?
Jeg går.
God fornøjelse med din datter.
Billetter, tak.
Billetter. Undskyld mig.
Billetter.
Billetter, tak.
Åh!
Hej. Hej du!
Dine fødder. Dine fødder.
Hej, knægt.
Op.
Det er okay.
Der. Hvor bor du?
Det er bare heroppe. Jeg klarer mig nu. Tak skal du have.
Farvel.
Pas på dig selv.
Jeg er bekymret for ham. Han ser forfærdelig ud.
Drengen siger, at han ikke behøver en læge.
- Han gør. - Jeg har ikke brug for en læge.
- Godt så. - Peter.
Vi vil ikke skændes om dette.
Mind mig om. Hvor gammel er du nu?
Michael er 15.
[læge] Det er skarlagensfeber.
Han vil i det mindste ligge i sengen i flere måneder.
Fuldstændig isolation.
Emily, hold dig væk. Han er smitsom.
Emily!
Hvordan har du det?
Bedre.
Jeg ville fortælle dig...
...den dag jeg blev syg, hjalp en kvinde mig.
hjalp hun dig?
Ja. Hun bragte mig hjem.
Har du hendes adresse?
- [Michael] Hej? - [kvinde] Ja?
Jeg bragte dig disse blomster for at sige tak.
Læg dem derovre i vasken.
Jeg ville være kommet tidligere, jeg har været i seng tre måneder.
- Er du bedre nu? - Ja. Tak skal du have.
- Har du altid været svag? - Åh nej. Jeg har aldrig været syg før.
Det er utroligt kedeligt. Der er ikke noget at gøre.
Jeg kunne ikke engang gide at læse.
Nå, tak igen.
Vente.
Jeg går med dig. Jeg er nødt til at gå på arbejde.
Vent i hallen, mens jeg skifter om.
Der er yderligere to spande nedenunder.
Du kan fylde dem og bringe dem op.
Du ser latterlig ud. Se på dig, knægt.
Sådan kan man ikke gå hjem.
Tag dit tøj af. Jeg giver dig et bad.
Går du altid i bad i dine bukser?
Det er okay. Jeg vil ikke kigge.
Jeg skaffer dig et håndklæde.
Så det er derfor, du kom tilbage.
Du er så smuk.
Hvad snakker du om?
Se på mig, knægt.
Mm! Mm!
Langsomt.
Langsomt...
Shh.
Du har generet din mor.
Hvor mange gange mere? Jeg har sagt, jeg er ked af det.
- Du skræmte hende. - Jeg gik vild, det er alt.
Derfor kom jeg for sent. Må jeg få nogle flere?
Hvordan kan nogen fare vild i deres egen hjemby?
Jeg havde tænkt mig at tage mod slottet, jeg endte på marken.
- Modsatte retninger. - Det handler ikke om dig.
- Han lyver. - Han lyver ikke.
Michael lyver aldrig.
Jeg har besluttet, at jeg vil tilbage til skolen i morgen.
- Lægen siger, du skal bruge tre uger. - Nå, jeg går.
Peter?
- Hej! - Åh!
Sådan her?
Det er rigtigt.
Nej, ikke så hurtigt.
Ah!
Det er okay.
Gøre det igen.
Mm...
Åh!
Hvad hedder du?
- Hvad? - Dit navn.
- Hvorfor vil du vide det? - Jeg har været her tre gange.
Jeg vil gerne vide dit navn. Hvad er der galt med det?
Intet, knægt.
Det er der ikke noget galt med.
- Det er Hanna. - Du ser så mistænksom ud.
- Hvad er dit, knægt? - Michael.
Michael. Hmm.
Så jeg er sammen med en Michael.
Hanna.
Begrebet hemmeligholdelse er centralt i vestlig litteratur.
Du kan sige hele ideen om karakter
er defineret af mennesker
have specifik information,
hvilket af forskellige årsager
nogle gange pervers, nogle gange ædel,
de er fast besluttet på ikke at afsløre.
Du fortæller mig aldrig, hvad du har studeret.
Studerer?
I skole.
- Lærer du sprog? - Ja.
- Hvilke sprog? - Latin.
Sig noget på latin.
Det er Horace.
Det er vidunderligt.
Vil du have noget græsk?
Det er smukt.
Hvordan kan du fortælle det?
Hvordan ved du det, når du ikke aner, hvad det betyder?
Hvad læser du på tysk?
Jeg studerer et teaterstykke.
Af en forfatter ved navn Gotthold Ephraim Lessing. Har du hørt om ham?
Stykket hedder Emilia Galotti. Du kan læse den.
Jeg vil hellere lytte til dig.
Okay.
Act One. Scene One.
et af prinsens kamre.
Prinsen...
Jeg er ikke særlig god.
Fortsæt.
Klager, intet andet end klager.
For guds skyld, er der andet tilbage end arbejde?
Forestil dig, at folk rent faktisk misunder os.
Du er god til det, ikke?
God til hvad?
Læsning.
Hvad er sjovt?
Jeg troede ikke, jeg var god til noget.
Hov!
Hvad laver du? Hvad er dette?
Hvorfor opførte du dig, som om du ikke kendte mig?
Du ville ikke kende mig! Du kunne se, jeg var i den første vogn!
- Så hvorfor sad du i anden? - Hvad troede du, jeg lavede?
- Hvorfor troede du, jeg var der? - Hvordan skulle jeg vide det?
Nu har jeg arbejdet. Jeg har brug for et bad.
Og jeg vil gerne være alene.
Vil du venligst gå?!
Jeg... Det var ikke meningen at gøre dig ked af det.
Du har ikke magten til at forstyrre mig.
Du er ikke vigtig nok til at forstyrre mig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg har aldrig været sammen med en kvinde før.
Vi har været sammen i fire uger,
og jeg kan ikke leve uden dig.
Jeg kan ikke.
Selv tanken om det dræber mig.
Jeg sad i den anden vogn, fordi jeg tænkte, at du måske ville kysse mig.
Knægt, troede du, vi kunne elske i en sporvogn?
Er det sandt, hvad du sagde?
At jeg er ligegyldig for dig?
Tilgiver du mig?
Elsker du mig?
- Har du en bog? - Ja jeg har.
Jeg tog en med mig i morges.
- Hvad er det? - Odysseen, af Homer.
Det er mine lektier.
Vi ændrer den rækkefølge, vi gør tingene på.
Læs for mig først, knægt. Så elsker vi.
- [Michael] Odysseen, af Homer. - Hvad er en odyssé?
En rejse. Han begiver sig ud på en rejse.
Godt.
Syng for mig om manden, Muse The man of twists and turns
Kørt gang på gang ud af kurs Engang havde han plyndret
- Trojas hellige højder - Kom her.
Han pressede hendes hånd mod sine læber.
Hun var død.
Forbi al hjælp eller behov for den.
Jeg stak ind i stedet et stykke vej og stødte på en lille åben plet
så stor som et soveværelse, hængt rundt med vinstokke,
og fandt en mand, der lå og sov.
Og ved jings, det var min gamle Jim.
Da du landede, regnede jeg med, at jeg kunne indhente dig
på landet uden at skulle råbe af dig. Men når jeg ser det hus,
Jeg begynder at gå langsomt. [griner]
Lady Chatterley mærkede hans nøgne kød mod sig
da han kom ind i hende.
Et øjeblik var han stadig inde i hende...
Det her er ulækkert.
Hvor har du fået det fra?
- Jeg har lånt den af en i skolen. - Åh...
Du burde skamme dig.
Fortsæt.
Billioner af galde blå blærer i en tordnende tyfon!
Det er vand! Men hvad i alverden forventede du, at det skulle være?
- Whisky. - Whisky, ved torden, whisky!
Whisky? Kom nu, kaptajn, du kan ikke mene det alvorligt.
Det er nok for i dag, knægt.
Jeg tænkte på, tror du, du kunne få noget fri?
Måske kunne vi tage på tur.
- Hvilken slags tur? - En cykelferie.
Kun to dage.
Jeg har en guidebog. Jeg har udarbejdet ruten.
Se. Hvad synes du?
Jeg tror, du kan lide at planlægge, ikke?
Jeg er ikke bange.
Jeg er ikke bange for noget.
Jo mere jeg lider, jo mere elsker jeg.
Fare vil kun øge min kærlighed.
Det vil skærpe det. Det vil give det krydderi.
Jeg vil være den eneste engel, du har brug for.
Du vil efterlade livet endnu smukkere, end du kom ind i det.
Himlen vil tage dig tilbage og se på dig og sige:
Kun én ting kan gøre en sjæl komplet, og den ting er kærlighed.
- Hej. - Hej.
- [kvinde] Undskyld mig. - Hej.
Ved du, hvad du vil have?
- Øh... - Hvad spiser du?
- Du bestiller. Jeg vil have, hvad du har. - OKAY.
Øh...
To frankfurtere, to kartoffelsalater og to øl, tak.
- Tak skal du have. - Tak skal du have.
- Jeg håber, din mor var glad. - Tak skal du have.
Hun nød sit måltid meget.
Kom nu.
Her, lad mig vise dig, hvor vi skal hen.
Det er okay, knægt.
Jeg vil ikke vide det.
- Hvad laver du? - Jeg skriver et digt. Om dig.
- Kan jeg høre det? - Den er ikke klar.
Jeg læser den for dig en dag.
- Godmorgen, Hendrick. - Godmorgen, hr. Berg.
- Du er i retten 306. - Tak.
- Er du okay, Michael? - Jeg har det fint.
- Skynde sig. Du ved, hvordan hun er. - [Michael] Vi ses senere!
Held og lykke.
Venligst stå.
Sæt dig ned.
Tiltalte, tak.
De kommer.
- Hej. - Hej.
- Hvad sagde hun? - [lærer] Godmorgen, mine damer.
Byd dine nye medstuderende velkommen. Behandl dem med høflighed.
- Sid ned. - Hej.
- Jeg hedder Sophie. - Jeg er Michael.
Odysseen.
Tag vores dine bøger.
Alle tror, at Homers emne er hjemkomst.
Faktisk er Odysseen en bog om en rejse.
Hjem er et sted, du drømmer om.
Berg, jeg vil ikke distrahere dig, men det er meningen, at vi skal studere Homer, ikke Sophie.
- Det er vidunderligt, ikke? - Vidunderligt.
Det bliver en god sommer.
- Hvorfor tager du tidligt afsted? - Han går altid tidligt.
- Har du et sted at tage hen? - Vi ses i morgen.
Undskyld jeg kommer for sent.
Jeg blev holdt op i skolen.
Jeg har en ny bog.
Damen med en lille hund.
Af Anton Tjekhov.
Snakken gik på, at et nyt ansigt var dukket op på promenaden,
en dame med en lille hund.
Schmitz, et øjeblik, tak.
Jeg læste rapporterne om dig. Hver enkelt. Fremragende arbejde.
Du skal arbejde på kontoret.
Du blev forfremmet. Tillykke.
- [dreng] Yee-haw! - Ah! [griner]
Lad os komme væk herfra!
Kom nu! Michael, vi tager afsted. Lad os gå!
Kom så, Michael!
Det er ment som en overraskelse til din fødselsdag.
- [dreng] Kom nu! - [dreng 2] Hvad er der i vejen?
- Undskyld. Virkelig. - [Sophie] Vi troede, du kunne lide det.
Vi har øl! Vi skal danse!
Jeg lovede nogen.
Michael, tak!
Her og der afspejler stjernerne og lysene,
på bredden sitrede og rystede.
- [Hanna] Åh, knægt, knægt. - Hvad?
- Hold op. - Hvad er der galt nu?
Der er ikke noget galt.
Det er ikke noget.
Du ved, du spørger aldrig.
Du gider aldrig spørge, hvordan jeg har det!
Du siger aldrig.
Det er bare min fødselsdag.
Det er min fødselsdag, det er alt!
Du har aldrig spurgt, hvornår det er.
- Hvis du vil have en kamp, knægt... - Jeg vil ikke have en kamp!
- Hvad er der galt med dig?! - Hvad er det for dig?!
Det er altid på dine præmisser. Alt.
Vi gør hvad du vil. Det er altid, hvad du vil have.
- Mine venner holdt mig en fest. - Hvorfor er du her?
Gå tilbage til din fest. Er det det du vil?
Mm! Mm!
Det er altid mig, der skal undskylde.
Du behøver ikke at undskylde. Ingen behøver at undskylde.
Krig og fred, knægt.
Nu skal du gå tilbage til dine venner.
Er du okay?
Det er ham.
Godt.
Få drengen noget at spise.
Jeg tror, vi alle vidste, at du ville komme tilbage til os til sidst.
hr. Berg? Klokken er 8:00.
Din datter.
Tak skal du have.
Julia.
- Jeg har ikke ladet dig vente? - Jeg var tidligt.
Velkommen tilbage. [griner]
Så hvordan vil du beslutte dig?
Jeg ved ikke.
Jeg er glad tilbage i Berlin, formoder jeg.
- Har du set din mor? - Mm-hmm.
Jeg ville væk. Det er alt.
Det var Paris, men det kunne have været hvor som helst.
Væk fra dine forældre?
Jeg er klar over, at jeg var svær.
Jeg var ikke altid åben over for dig.
Jeg er ikke åben med nogen.
Jeg vidste, du var fjern.
Du ved... Jeg har altid gået ud fra, at det var min skyld.
Julia.
Hvor forkert kan du tage?
- [Julia] Jeg ses snart. - [Michael] Vi ses snart.
- [Julia] Godnat, far. - [Michael] Godnat.
De af jer til den særlige seminargruppe,
bliv venligst i dette rum.
Professor Rohl vil være her om et øjeblik.
Nå, vi ser ud til at være en ret lille gruppe.
En lille gruppe og en udvalgt.
Det er klart, at dette bliver et unikt seminar.
Vi starter med en læseliste, mine herrer.
Karl Jaspers...
- Og damer. - ...Spørgsmålet om tysk skyld.
Så det er her du er.
Ja.
Kom ind.
- Du tager arbejdet seriøst. - Jeg ved ikke.
Du er en seriøs dreng.
Det er sådan jeg er opdraget.
Hvad med dig? Er du seriøs?
Er du sikker på, at du vil arbejde i aften?
Ja.
Men jeg arbejder ikke hver nat.
Vi ses i morgen.
- Ja. Præcis - det er rigtigt.
Du har brug for en hånd.
- Hvorfor alt politiet? - De er bekymrede for demonstranter.
- For eller imod? - Begge.
Wow. Det er et cirkus.
Alle rejser sig.
Alle fotografer bliver nu bedt om at gå.
Denne domstol er nu i møde. Sæt dig ned.
Det første jeg skal gøre er at høre bevægelser
fra hver af de tiltaltes advokater.
De hævder, at der ikke er nogen grund til at holde de tiltalte i fængsel
indtil udfaldet af den kommende retssag.
- Jeg tager de her sager én efter én. - Vil du have en kuglepen?
- Jeg har en kuglepen. - [dommer] Hanna Schmitz.
- Er du Hanna Schmitz? - [Hanna] Ja.
Kan du tale højere tak?
- [Hanna] Jeg hedder Hanna Schmitz. - [dommer] Tak.
- Du blev født den 21. oktober 1922? - [Hanna] Ja.
I Hermannstadt.
- Og du er nu 43 år gammel? - [Hanna] Ja.
- [dommer] Du meldte dig ind i SS i 1943? - Ja.
Hvad var din grund til at være med?
Arbejdede du på Siemens fabrikken på det tidspunkt?
Ja.
Du er for nylig blevet tilbudt en forfremmelse.
Hvorfor foretrak du at slutte dig til SS?
- Indsigelse. - [dommer] Jeg omformulerer mit spørgsmål.
Jeg prøver at fastslå
hvis hun sluttede sig frit til SS, hmm?
Af egen fri vilje.
- Jeg hørte, der var job. - [dommer] Fortsæt.
Jeg arbejdede hos Siemens
da jeg hørte, at SS rekrutterede.
Vidste du, hvilken slags arbejde du forventes at udføre?
De ledte efter vagter.
- Jeg søgte job. - [dommer] Arbejdede du først i Auschwitz?
- [Hanna] Ja. - [dommer] Indtil 1944.
Så blev du flyttet til en mindre lejr nær Kraków?
- [Hanna] Ja. - Har du det godt?
- [dommer] Du hjalp med at flytte fanger... - Jeg har det fint.
...vest i vinteren 1944 i de såkaldte dødsmarcher?
- Hvad syntes du? - Jeg ved ikke.
Det var ikke helt, hvad jeg havde forventet.
Var det ikke? På hvilken måde? Hvad havde du forventet?
Jeg syntes, det var spændende.
Spændende? Hvorfor?
Hvorfor syntes du, det var spændende?
Fordi det er retfærdighed.
Samfund tror, de opererer efter noget, der hedder moral,
men det gør de ikke.
De opererer efter noget, der hedder lov.
Du er ikke skyldig i noget blot ved at arbejde i Auschwitz.
Otte tusinde mennesker arbejdede i Auschwitz.
Netop 19 er blevet dømt, og kun seks for drab.
For at bevise mord, skal du bevise forsæt.
Det er loven.
Spørgsmålet er aldrig, var det forkert,
men var det lovligt.
Og ikke efter vores love, nej.
- Efter lovene dengang. - Men er det ikke...
- [Rohl] Hvad? - ...smal?
Åh ja. Loven er snæver.
På den anden side,
Jeg mistænker folk, der dræber andre mennesker
plejer at være klar over, at det er forkert.
Frøken Schmitz, er du bekendt med denne bog?
- Ja. - Dele af det
allerede er blevet læst op i retten.
Det er af en overlevende,
en fange, der overlevede.
Ilana Mather.
Hun var i lejren, da hun var barn, ikke?
- Hun var sammen med sin mor. - [Hanna] Ja.
I bogen beskriver hun en udvælgelsesproces.
Ved slutningen af månedens arbejde, hver måned,
60 indsatte blev udvalgt.
Udvalgt til at blive sendt fra satellitlejren tilbage til Auschwitz.
Det er rigtigt, ikke?
Ja det er rigtigt.
Og indtil videre hver af dine medtiltalte
har specifikt nægtet at være en del af den proces.
Nu vil jeg spørge dig.
Var du en del af det?
Ja.
Så du var med til at foretage udvælgelsen?
- Ja. - [dommer] Indrømmer du det?
Så fortæl mig,
hvordan skete det valg?
Der var seks vagter,
så vi besluttede, at vi ville vælge ti personer hver.
Sådan gjorde vi det hver måned.
Vi ville alle vælge ti.
Dine medtiltalte deltog i processen?
Det gjorde vi alle sammen.
Selvom de har nægtet det?
At sige vi, vi alle sammen er nemmere end at sige jeg, jeg alene
er det ikke, frøken Schmitz?
Vidste du ikke
at du sendte disse kvinder i døden?
Men de var nyankomne, nye kvinder kom hele tiden.
Så... de gamle skulle give plads til de nye.
- Jeg er ikke sikker på, du forstår... - Vi kunne ikke beholde alle.
- Der var ikke plads. - [dommer] Nej.
Men hvad jeg siger...
Lad mig omformulere.
For at give plads valgte du kvinder ud og sagde:
Du, du og du skal sendes tilbage for at blive dræbt.
Nå, hvad ville du have gjort?
Skulle jeg aldrig have tilmeldt mig hos Siemens?
Ms. Mather, de er klar til dig nu.
Gå gå. Go Go go.
- Hvor er Michael? - Jeg ved ikke.
I din bog beskriver du udvælgelsesprocessen.
Ja.
Du blev sat til at arbejde, og så, når du ikke længere var til nogen nytte for dem,
så sendte de dig tilbage til Auschwitz for at blive dræbt.
Er der folk her, der har foretaget det valg?
Ja.
Du skal identificere dem. Kan du venligst påpege dem?
Hende.
Og hende.
Hende.
Og hende.
Hende.
Og hende.
Tak skal du have. Fortsæt venligst.
Hver af vagterne ville vælge et vist antal kvinder.
Hanna Schmitz valgte anderledes.
På hvilken måde anderledes?
Hun havde favoritter.
Piger, for det meste unge.
Vi har alle bemærket det.
Hun gav dem mad og sovepladser.
Om aftenen bad hun dem om at slutte sig til hende.
Og vi troede alle...
Nå, du kan forestille dig, hvad vi troede.
Og så fandt vi ud af, at hun fik disse kvinder til at læse højt for hende.
De læste for hende.
Først troede vi, at denne vagt, denne vagt er...
...mere følsom, hun er mere menneskelig, hun er venligere.
Ofte valgte hun de svage, de syge.
Hun valgte dem ud. Hun så ud til at beskytte dem næsten.
Men så sendte hun dem afsted.
Er det venligere?
Jeg vil nu videre til marchen.
Som jeg forstår det, var du og din datter marcheret i mange måneder.
I vinteren 1944 blev vores lejr nedlagt.
Vi fik at vide, at vi skulle videre. Men planen blev ved med at ændre sig hver dag.
Kvinder døde overalt omkring os i sneen.
Halvdelen af os døde på marchen. Min datter siger i bogen,
Mindre dødsmarch, mere dødsgalop.
Fortæl os gerne om natten i kirken.
Den aften troede vi, at vi var heldige, fordi vi havde tag over hovedet.
Fortsæt.
Vi var ankommet til en landsby.
Som altid tog vagterne de bedste kvarterer. De tog præstens hus.
Men de lod os sove i en kirke.
Der var et bombeangreb midt om natten.
Kirken blev ramt.
Først kunne vi kun høre ilden. Det var i tårnet.
Så kunne vi se brændende bjælker...
...og de begyndte at styrte mod gulvet.
Alle skyndte sig...
... skyndte sig hen til dørene.
Men dørene var blevet låst udvendigt.
Kirken brændte ned? Ingen kom for at åbne dørene?
Er det rigtigt?
Ingen.
Selvom I alle brændte ihjel?
Hvor mange mennesker blev dræbt?
Alle blev dræbt.
Men du overlevede?
Tak skal du have.
Jeg vil gerne takke dig for at komme til dette land
i dag for at vidne.
Jeg ved ikke. Jeg ved ikke, hvad vi laver her længere.
Gør du ikke?
Du fortæller os, at vi skal tænke som advokater,
men der er noget... ulækkert ved det her.
- Hvordan det? - Det skete ikke for tyskerne.
Det skete for jøderne.
- Hvad prøver vi at gøre? - Vi prøver at forstå.
Seks kvinder låste 300 jøder inde i en kirke og lod dem brænde.
Hvad er der at forstå?
Fortæl mig! Jeg spørger! Hvad er der at forstå?
Jeg startede med at tro på denne retssag. Jeg syntes, det var fantastisk.
Nu tror jeg det er... det er bare en adspredelse.
Ja? Afledning fra hvad?
Du vælger seks kvinder, du stiller dem for retten,
du siger: De var de onde, de var de skyldige.
Et af ofrene skrev tilfældigvis en bog.
Det er derfor, de er for retten og ingen andre!
Ved du, hvor mange lejre der var i Europa?
Folk fortsætter med, hvor meget vidste alle?
Der kan man bare se? Hvad vidste de? Alle vidste det!
Vores forældre, vores lærere. Det er ikke spørgsmålet!
Spørgsmålet er: Hvordan lod du dette ske?
Bedre: Hvorfor dræbte du dig ikke, da du fandt ud af det?
Tusinder. Så mange. Der var tusindvis af lejre.
Det vidste alle.
Se på den kvinde.
- Hvilken kvinde? - Kvinden du altid stirrer på.
Jeg er ked af det, men det er du.
Jeg ved ikke hvilken kvinde du mener.
Ved du hvad jeg ville gøre?
Stik pistolen i min hånd, så ville jeg skyde hende selv.
Skyd dem alle!
Hvorfor låste du ikke dørene op?
Jeg har spurgt jer alle, og jeg får intet svar.
To af ofrene er i denne ret. De fortjener et svar.
Dette er SS-rapporten. I har alle kopier.
Rapporten som er skrevet, godkendt og underskrevet af jer alle
umiddelbart efter arrangementet. I den skriftlige rapport,
I hævder alle, at I ikke engang vidste om branden, før efter den skete.
Men det er ikke sandt, er det?
Godt?
Det er ikke sandt.
- Jeg ved ikke, hvad du spørger om. - Det første, jeg spørger om
- hvorfor låste du ikke dørene op? - Naturligvis.
Af den indlysende grund.
- Det kunne vi ikke. - Hvorfor kunne du ikke?
Vi var vagter.
Vores opgave var at bevogte fangerne.
Vi kunne ikke bare lade dem flygte.
Jeg ser. Og hvis de undslap, så ville du få skylden,
du ville blive anklaget, måske endda henrettet?
- [Hanna] Nej! - Okay så?
Hvis vi havde åbnet dørene, ville der have været kaos.
Hvordan kunne vi have genoprettet orden?
Det skete så hurtigt. Det sneede. Bomberne.
Flammerne... Der var flammer over hele landsbyen.
Så begyndte skriget og blev værre og værre.
Hvis de alle var kommet farende ud, kunne vi ikke bare lade dem flygte.
Det kunne vi ikke. Vi var ansvarlige for dem!
Så du vidste, hvad der skete? Vidste du det? Du tog et valg.
Du lader dem dø,
i stedet for at risikere at lade dem undslippe.
De andre tiltalte har fremsat en beskyldning mod dig.
Har du hørt denne påstand?
De siger, du havde ansvaret.
Det er ikke sandt. Jeg var... Jeg var bare en af vagterne.
- Hun havde ansvaret. - [kvinde] Det var hun!
- Selvfølgelig var hun det. - Har du skrevet rapporten?
Nej. Nej. Vi diskuterede alle, hvad vi skulle sige. Vi skrev det alle sammen.
Hun skrev rapporten. Hun havde ansvaret.
- [dommer] Er det sandt? - Nej.
- Ja du gjorde! - Betyder det noget?
- Hun skrev det. - [dommer] Jeg skal bruge en prøve
- af din håndskrift. - Min...
- Min håndskrift? - Ja. Jeg skal etablere mig
- hvem har skrevet rapporten. - Jeg kan ikke se, hvordan det er passende.
- Der er gået 20 år. - Tag hendes papir. Nærmer dig bænken.
- Sammenlign håndskrift på 20 år...? - [dommer] Nærmer dig bænken.
Jeg vil ikke blive underkendt i min egen domstol.
Undskyld...
Jeg vil hellere lytte til dig.
Det er ikke nødvendigt.
Jeg skrev rapporten.
Stilhed Tak.
Bestille!
Du har sprunget seminarer over.
Jeg har en oplysning.
Vedrørende en af de tiltalte.
- Noget de ikke indrømmer. - Hvilke oplysninger?
Du behøver ikke, at jeg fortæller dig det.
Det er helt klart. Du har en moralsk forpligtelse til at oplyse det til retten.
Det sker, at denne information er gunstig for sagsøgte.
Det kan hjælpe hendes sag.
Det kan endda påvirke resultatet, bestemt strafudmålingen.
- Så? - Der er et problem.
Den tiltalte er selv fast besluttet på at holde disse oplysninger hemmelige.
- [Rohl] Et øjeblik, tak. - Undskyld.
Hvad er hendes grunde?
Fordi hun skammer sig.
Skam dig over hvad?
- Har du talt med hende? - Selvfølgelig ikke.
Hvorfor selvfølgelig ikke?
Jeg kan ikke.
Det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke tale med hende.
Hvad vi føler er ikke vigtigt. Det er fuldstændig ligegyldigt.
Spørgsmålet er bare, hvad vi gør.
Hvis folk som dig ikke lærer af, hvad der skete med folk som mig,
hvad fanden er så meningen med noget?
Schmitz?
Du har en besøgende.
Stille tak!
Gertrud Ballow.
Andreas Michael Springer.
Michael Berg.
Walter Sherman.
Tiden er gået.
Kommer du ind?
Du tog dig god tid.
Hvad er det?
Hvor skal du hen?
Undskyld.
Jeg har brug for at sove alene.
Jeg er lige et øjeblik.
- Nazist! - Nazistisk hore!
nazist!
Stilhed i retten. Stilhed i retten.
Alle rejser sig.
Retten finder de tiltalte skyldige
Rita Beckhart, Caroline Steinhoff,
Regina Kroit, Angela Zeva
og Andrea Lumen
af fælles medvirken til drab i 300 sager.
Retten finder den tiltalte skyldig
Hanna Schmitz om mord i 300 sager.
Retten dømmer
Rita Beckhart, Caroline Steinhoff,
Regina Kroit, Angela Zeva og Andrea Lumen
at hver afsone en samlet straf i fængsel på fire år og tre måneder.
Hanna Schmitz,
i lyset af dine egne optagelser og din særlige rolle,
du er i en anden kategori.
Retten idømmer den tiltalte, Schmitz, fængsel på livstid.
Hvor er vi på vej hen?
Jeg sagde, jeg fortæller dig, når vi kommer dertil.
- Du fortalte mig, at du kunne lide overraskelser. - Jeg kan godt lide overraskelser.
Hun er vokset, ikke?
Jeg ved ikke. Det er så længe siden, jeg så hende, Michael. Hvordan kan jeg fortælle det?
Det er min skyld. Vi skulle ikke være kommet uanmeldt.
Far skal bo i sit eget hus.
Mor, jeg er bange for, at jeg har nogle dårlige nyheder.
Julia ved det. Vi har allerede fortalt hende.
Gertrud og jeg, vi skal skilles.
Du kommer ikke til din fars begravelse, men du kommer for det her?
Det er ikke let for mig at besøge denne by.
- Var du virkelig så ulykkelig? - Det er ikke det, jeg siger.
- Det var ikke det, jeg mente. - Okay så?
Du skal ikke bekymre dig om Gertrud. Jeg skal passe på hende.
Hun er allerede statsanklager, så hun tjener langt mere end jeg.
Michael...
...Jeg er ikke bekymret for Gertrud.
Jeg er bekymret for dig.
Syng for mig om manden, Muse
Drejningens mand Kørt gang på gang ud af kurs
Engang havde han plyndret Trojas hellige højder
[vagt] 215, mail.
217, mail.
220,-mail.
1219. 66215.
Nummer?
Åben det.
Tester, tester. Et to tre. Tester, tester.
Odysseen af Homer.
Syng for mig om manden, Muse
Drejningens mand
Kørt gang på gang ud af kurs
Engang havde han plyndret Trojas hellige højder...
...til dødens hus. Men de holdt fast,
i håb om, at andre stadig kan komme.
Nuancer af berømte helte, mænd, der døde i gamle dage
og spøgelser af en endnu ældre alder længes jeg efter at se.
Kom, slør dit sværd, lad os gå i seng sammen.
Monter min seng og bland kærlighedens magiske værk.
Vi vil skabe dyb tillid mellem os.
Ikke for hele verden, ikke før du giver samtykke til at sværge, gudinde,
en blændende ed vil du aldrig planlægge nogle nye intriger for at skade mig.
Med det samme begyndte hun at sværge den ed, som jeg krævede.
Aldrig, hun ville aldrig gøre mig ondt.
Og da hun var færdig så, endelig,
Jeg monterede Circes smukke seng.
Da unge Dawn med sine rosenrøde fingre strålede igen,
de lagde deres par i åg igen,
og ud gennem portene og et ekko af søjlegang,
de piskede holdet til en løbetur og fløj videre,
uden at holde noget tilbage, og fyrsterne nåede hvedelandene...
...de renracede hingste...
...som solen sank...
...er min begyndelse.
Virkelig, og jeg må indrømme, jeg er jaloux.
Det er sandt, indtil nu...
Fuldstændig forbløffende. Jeg har altid sagt, at det hele var tricks,
men han lagde sig til at sove under mine øjne.
”Han løftede en stor avis fra bordet
og begyndte at stampe med fødderne og blomstre avisen
at køre Gregor tilbage ind på sit værelse. Zhivago... endda en kage,
snarere som en Baba au Rhum kendt som en Zhivago-bolle.
På et tidspunkt skulle du kun sige til din slædechauffør i Moskva:
Zhivagos. Og snarere som om du havde sagt...
Damen med den lille hund af Anton Tjekhov.
Snakken gik på, at et nyt ansigt var dukket op på promenaden,
en dame med en lille hund.
Dmitri Dmitritch Gurov havde allerede tilbragt to uger i Jalta,
så han kedede sig med det og ledte altid efter friske ansigter.
Sidder i pavillonen ved Vernet,
han så en ung kvinde gå på strandpromenaden.
En lyshåret ung dame af mellemhøjde, iført baret...
Jeg vil tage en bog frem.
Hvilken bog?
Har du Damen med den lille hund?
Hvad hedder du?
Hanna Schmitz.
Damen med den lille hund.
...Hund.
En to tre fire fem seks.
Damen med den lille hund.
Det...
Det.
Det. Det. Det.
Det.
- Intet brev? - Intet brev. Skilt.
- [kvinde på telefonen] Er du Michael Berg? - Ja.
Tak fordi du ringede til mig. Har du mit brev?
Jeg har den her.
Som jeg siger, så kommer Hanna Schmitz til udgivelse meget snart.
Hanna har siddet i fængsel i over 20 år.
Hun har ingen familie.
Hun har ingen venner.
Du er hendes eneste kontakt.
Og jeg har fået at vide, at du ikke besøger hende.
Nej, det gør jeg ikke.
Når hun kommer ud, får hun brug for et job.
Hun får brug for et sted at bo.
Du kan ikke forestille dig, hvor skræmmende den moderne verden vil virke for hende.
Mm-hmm.
Jeg har ingen andre at spørge.
Hvis du ikke tager ansvar for hende,
så har Hanna slet ingen fremtid.
Det er venligt af dig.
Tak for at lade mig vide.
- Er du Michael Berg? - Ja.
Jeg er Louisa Brenner. God morgen.
- Hvordan har du det? - Vi ventede dig tidligere.
Jeg burde advare dig, i lang tid holdt Hanna sig sammen.
Hun var meget målrettet. I de sidste par år er hun anderledes.
Hun har sluppet sig selv.
Jeg tager dig direkte til kantinen.
De har lige afsluttet deres frokost.
Tabel fire.
Du er blevet voksen, knægt.
Jeg har en ven, der er skrædder.
Han vil give dig et job.
Og jeg har fundet dig et sted at bo. Det er et dejligt sted.
Ret lille, men den er fin.
- Du vil kunne lide det. - Tak skal du have.
Der er forskellige sociale programmer, kulturelle ting, jeg kan tilmelde dig.
Og folkebiblioteket ligger meget tæt på.
Læser du meget?
Jeg foretrækker at blive læst for.
Det er slut nu, ikke?
Blev du gift?
Jeg gjorde. Ja jeg gjorde.
Vi har en datter.
Jeg ser ikke så meget til hende, som jeg gerne ville.
Jeg vil gerne se meget mere til hende.
Ægteskabet holdt ikke.
Har du brugt tid på at tænke på fortiden?
- Du mener med dig? - Nej.
Nej, jeg mente ikke med mig.
Før retssagen tænkte jeg aldrig på fortiden.
Det måtte jeg aldrig.
Nu?
Hvad føler du nu?
Det er lige meget, hvad jeg føler.
Det er lige meget, hvad jeg synes.
De døde er stadig døde.
Jeg var ikke sikker på, hvad du havde lært.
Nå, jeg har lært, knægt.
Jeg har lært at læse.
Jeg henter dig i næste uge, okay?
Det lyder som en god plan.
Vi kan gøre det stille og roligt, eller vi kan lave ballade.
Lige så stille.
OKAY. Lige så stille.
Lige så stille.
- Pas på, knægt. - Også dig. Vi ses næste uge.
Jeg er kommet for at hente Hanna Schmitz.
Vær venlig. Vær venlig at tage plads.
Hun pakkede ikke.
Hun havde aldrig tænkt sig at gå.
Snakken var, at et nyt ansigt
var dukket op på promenaden,
en dame med en lille hund.
Hun efterlod mig en besked.
En slags testamente.
Jeg vil læse det, der bekymrer dig.
”Der er penge i den gamle tedåse.
Giv det til Michael Berg.
Han burde sende det sammen med de 7.000 mark i banken,
til datteren, der overlevede branden.
Det er til hende.
Hun bør beslutte, hvad hun skal gøre med det.
Og fortæl Michael, at jeg sagde hej.
- Fru Mather? - Ja.
- Du er Michael Berg. - Ja.
Jeg ventede dig.
- Vær venlig. - Tak skal du have.
Så du må fortælle mig, præcis hvad der bringer dig til USA?
Jeg var her allerede. Jeg var til en konference i Boston.
- Er du advokat? - Ja.
Jeg var fascineret af dit brev, men jeg kan ikke sige, at jeg helt forstod det.
- Deltog du i retssagen? - Ja. Næsten 20 år siden.
Jeg var jurastuderende. Jeg husker dig. Jeg husker din mor meget tydeligt.
Min mor døde i Israel for godt mange år siden.
Jeg... Jeg er ked af det.
Fortsæt, tak.
Måske har du hørt.
Hanna Schmitz døde for nylig. Hun dræbte sig selv.
Var hun en ven af dig?
En slags ven.
Det er så enkelt som dette.
Hanna var analfabet i det meste af sit liv.
Er det en forklaring på hendes adfærd?
- Nej. - Eller en undskyldning?
Nej nej.
Hun lærte sig selv at læse, da hun sad i fængsel.
Jeg sendte hende bånd.
Hun havde altid godt kunne lide... at blive læst for.
Hvorfor starter du ikke med at være ærlig over for mig?
Start i det mindste sådan.
Hvad var karakteren af dit venskab?
Da jeg var ung, havde jeg en affære med Hanna.
Jeg er ikke sikker på, jeg kan hjælpe dig, hr. Berg.
Og...
...selvom jeg kunne, er jeg ikke villig til det.
Jeg var næsten 16, da jeg tog op med hende.
Affæren varede kun en sommer. Men...
Men hvad?
Jeg ser.
Og anerkendte Hanna Schmitz den effekt, hun havde haft på dit liv?
Hun havde gjort andre mennesker meget værre.
Jeg har aldrig fortalt det til nogen.
Folk spørger hele tiden, hvad jeg lærte i lejrene.
Men lejrene var ikke terapi.
Hvad tror du, disse steder var, universiteter?
Vi tog ikke dertil for at lære.
Man bliver meget klar over disse ting.
Hvad beder du om? Tilgivelse for hende?
Eller vil du bare selv have det bedre?
Mit råd? Gå i teatret, hvis du vil have katharsis. Vær venlig.
Gå til litteratur.
Gå ikke i lejrene.
Der kommer ikke noget ud af lejrene.
Ikke noget.
Hvad hun ville...
Det hun ville var at efterlade dig sine penge.
- Jeg har den med mig. - At gøre hvad?
Som du synes passer.
Her.
Da jeg var en lille pige, havde jeg en tedåse til mine skatte.
Ikke helt sådan her. Den havde kyrilliske bogstaver.
Jeg tog den med til lejren, men den blev stjålet.
- Hvad var der i den? - Sentimentale ting.
Et stykke hår fra vores hund. Nogle billetter til operaerne
min far havde taget mig til. Den blev ikke stjålet for dets indhold.
Det var selve dåsen
det var værdifuldt,
hvad du kunne gøre med det.
Der er intet, jeg kan gøre med disse penge.
Jeg giver det til alt, der er forbundet med udryddelse af jøder,
så virker det for mig...
...som absolution, og det er noget, jeg hverken er villig til
- heller ikke i stand til at bevilge. - Jeg tænkte måske
en organisation, der skal fremme læse- og skrivefærdigheder.
Godt. Godt.
Ved du, om der er en jødisk organisation?
Jeg ville blive overrasket, hvis der ikke er.
Der er en jødisk organisation for alt.
Ikke at analfabetisme er et meget jødisk problem.
Hvorfor finder du ikke ud af det? Send dem pengene.
Skal jeg gøre det i Hannas navn?
Som du synes passer.
Jeg beholder dåsen.
Tak skal du have.
- Hvor er vi på vej hen? - Jeg troede, du kunne lide overraskelser.
Jeg gør. Jeg kan godt lide overraskelser.
Hanna Schmitz.
Hvem var hun?
Det var det, jeg ville fortælle dig.
Det er derfor, vi er her.
Så fortæl mig.
jeg var 15.
Jeg kom hjem fra skole.
Jeg havde det dårligt.
Og en kvinde hjalp mig.
Downloaded from subtitlesnest.com